28.7.2017   

	

LT

	

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

	

L 198/29

------------------------------------------------------------------------

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2017/1371

2017 m. liepos 5 d.

dėl kovos su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu
baudžiamosios teisės priemonėmis

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos
83 straipsnio 2 dalį,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams
parlamentams,

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (1)
<#ntr1-L_2017198LT.01002901-E0001>,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2)
<#ntr2-L_2017198LT.01002901-E0002>,

kadangi:

(1)

	

Sąjungos finansinių interesų apsauga yra susijusi ne tik su biudžeto
asignavimų valdymu, bet ir su visomis priemonėmis, kurios daro ar gali
padaryti neigiamą poveikį Sąjungos turtui, taip pat valstybių narių
turtui, tiek, kiek tos priemonės yra svarbios Sąjungos politikai;

(2)

	

Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsnio pagrindu parengtoje 1995 m.
liepos 26 d. Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos
konvencijoje (3) <#ntr3-L_2017198LT.01002901-E0003>, įskaitant jos
1996 m. rugsėjo 27 d. (4) <#ntr4-L_2017198LT.01002901-E0004>, 1996 m.
lapkričio 29 d. (5) <#ntr5-L_2017198LT.01002901-E0005> ir 1997 m.
birželio 19 d. (6) <#ntr6-L_2017198LT.01002901-E0006> protokolus (toliau
– Konvencija), nustatytos būtiniausios taisyklės dėl nusikalstamų veikų
ir sankcijų Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo
srityje apibrėžties. Valstybės narės parengė Konvenciją, kurioje
pažymėjo, kad Sąjungos pajamoms ir išlaidoms kenkiantis sukčiavimas
daugeliu atvejų neapsiriboja viena valstybe ir jį dažnai vykdo
organizuoti nusikaltėlių tinklai. Tuo pagrindu Konvencijoje jau
pripažinta, kad, siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, už
tuos interesus pažeidžiantį sukčiavimą reikia taikyti baudžiamąjį
persekiojimą. Tuo pačiu metu buvo priimtas Tarybos reglamentas (EB,
Euratomas) Nr. 2988/95 (7) <#ntr7-L_2017198LT.01002901-E0007>. Tame
reglamente nustatytos bendrosios taisyklės, susijusios su vienodais
patikrinimais ir administracinėmis priemonėmis bei nuobaudomis už
Sąjungos teisės aktų pažeidimus, kartu nurodant sektorių taisykles toje
srityje, sukčiavimą, kaip apibrėžta Konvencijoje, ir valstybių narių
baudžiamosios teisės ir procedūrų taikymą;

(3)

	

Sąjungos politikai Sąjungos finansinių interesų apsaugos srityje jau
taikomos derinimo priemonės, kaip antai Reglamentas (EB, Euratomas)
Nr. 2988/95. Siekiant užtikrinti, kad būtų įgyvendinama Sąjungos
politika šioje srityje, itin svarbu toliau derinti valstybių narių
baudžiamąją teisę nustatant papildomas Sąjungos finansinių interesų
apsaugos pagal administracinę ir civilinę teisę priemones už su
stambiausio masto sukčiavimu susijusius veiksmus toje srityje, kartu
išvengiant nesuderinamumo tiek tose teisės srityse, tiek tarp jų;

(4)

	

siekiant užtikrinti Sąjungos finansinių interesų apsaugą būtina
nustatyti bendrą sukčiavimo, kuriam taikoma ši direktyva, apibrėžtį,
kuri turėtų apimti sukčiavimą, susijusį su iš Europos Sąjungos bendrojo
biudžeto (toliau – Sąjungos biudžetas) finansuojamomis išlaidomis,
pajamomis ir turtu, įskaitant finansines operacijas, pavyzdžiui,
skolinimosi ir skolinimo veiklą. Tarybos direktyva 2006/112/EB (8)
<#ntr8-L_2017198LT.01002901-E0008> nustatytos bendros pridėtinės vertės
mokesčio (toliau – PVM) sistemos (toliau – PVM sistema) atžvilgiu
vykdomų sunkių nusikalstamų veikų sąvoka apima stambiausio masto
sukčiavimo PVM formas, visų pirma karuselinį sukčiavimą, sukčiavimą
pasitelkiant dingusius prekiautojus ir sukčiavimą PVM dalyvaujant
nusikalstamos organizacijos veikloje; tai yra rimtos grėsmės bendrai PVM
sistemai, taigi – ir Sąjungos biudžetui. Bendros PVM sistemos atžvilgiu
vykdomos nusikalstamos veikos turėtų būti laikomos sunkiomis tada, kai
jos yra susijusios su dviejų ar daugiau valstybių narių teritorija,
padaromos vykdant sukčiavimo schemas, kai tos nusikalstamos veikos yra
vykdomos struktūriškai, siekiant nederamai pasinaudoti bendros PVM
sistemos teikiamais privalumais, ir kai bendra žala, patirta dėl tų
nusikalstamų veikų, siekia bent 10 000 000 EUR. Bendros žalos sąvoka
reiškia įvertintą žalą, kuri yra visos sukčiavimo schemos padarinys,
tiek atitinkamų valstybių narių, tiek Sąjungos finansiniams interesams,
neskaitant palūkanų ir nuobaudų. Šia direktyva siekiama prisidėti prie
pastangų kovoti su tais nusikalstamais reiškiniais;

(5)

	

kai Komisija vykdo Sąjungos biudžetą pagal pasidalijamojo arba
netiesioginio valdymo principą, ji gali biudžeto vykdymo užduotis
perduoti valstybėms narėms arba pavesti jas pagal Sutartis įsteigtiems
organams, biurams ar agentūroms arba kitiems subjektams ar asmenims.
Tokio pasidalijamojo arba netiesioginio valdymo atveju turėtų būti
užtikrinta tokio paties lygio Sąjungos finansinių interesų apsauga kaip
ir Komisijos vykdomo tiesioginio valdymo atveju;

(6)

	

taikant šią direktyvą, su viešaisiais pirkimais susijusios išlaidos yra
visos išlaidos, susijusios su viešųjų pirkimų sutartimis, kaip nustatyta
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas)
Nr. 966/2012 (9) <#ntr9-L_2017198LT.01002901-E0009> 101 straipsnio 1 dalyje;

(7)

	

Sąjungos teisė dėl pinigų plovimo visapusiškai taikoma pinigų plovimui,
susijusiam su turtu, įgytu vykdant nusikalstamas veikas, kurioms taikoma
ši direktyva. Nuoroda į tą teisę turėtų būti užtikrinta, kad šia
direktyva nustatytas sankcijų režimas būtų taikomas visiems sunkiems
Sąjungos finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų atvejams;

(8)

	

korupcija kelia ypač didelę grėsmę Sąjungos finansiniams interesams; ji
dažnai taip pat gali būti susijusi su sukčiavimu. Kadangi valstybės
pareigūnai turi pareigą nešališkai priimti sprendimus ar veikti savo
nuožiūra, korupcijos apibrėžtis turėtų apimti kyšių davimą siekiant
padaryti poveikį valstybės pareigūno sprendimui ar veiksmų laisvei ir
tokių kyšių ėmimą, neatsižvelgiant į taikytinus konkretaus pareigūno
valstybės įstatymus ir kitus teisės aktus ar į atitinkamas tarptautines
organizacijas;

(9)

	

neigiamą poveikį Sąjungos finansiniams interesams gali padaryti tam
tikri valstybės pareigūno, kuriam patikėtas lėšų ar turto valdymas,
nesvarbu, ar jam vadovaujant, ar atliekant priežiūros funkciją,
veiksmai, kai tokiais veiksmais siekiama pasisavinti lėšas ar turtą ne
pagal nustatytą paskirtį ir pažeidžiami Sąjungos finansiniai interesai.
Todėl būtina nustatyti tikslias nusikalstamų veikų, apimančių tokius
veiksmus, apibrėžtis;

(10)

	

kalbant apie pasyviosios korupcijos ir pasisavinimo nusikalstamas
veikas, reikia įtraukti valstybės pareigūnų apibrėžtį, kuri apimtų visus
atitinkamus pareigūnus, nesvarbu, ar jie eina oficialias pareigas
Sąjungoje, valstybėse narėse ar trečiosiose valstybėse. Privatūs asmenys
vis aktyviau dalyvauja Sąjungos lėšų valdyme. Todėl, siekiant tinkamai
apsaugoti Sąjungos lėšas nuo korupcijos ir pasisavinimo, „valstybės
pareigūno“ apibrėžtis turi apimti asmenis, kurie neina oficialių
pareigų, tačiau kuriems vis dėlto pavesta panašiu būdu vykdyti tam tikrą
valstybės tarnybos funkciją, susijusią su Sąjungos lėšomis, ir kurie ją
vykdo; tai gali būti, pavyzdžiui, tokių lėšų valdyme dalyvaujantys rangovai;

(11)

	

kalbant apie šioje direktyvoje numatytas nusikalstamas veikas, visiems
tų veikų elementams turi būti taikoma tyčios samprata. Išvadą, kad
veikimas ar neveikimas yra tyčinio pobūdžio, galima padaryti remiantis
objektyviomis faktinėmis aplinkybėmis. Ši direktyva netaikoma
nusikalstamoms veikoms, kurių atveju tyčia nebūtina;

(12)

	

šia direktyva valstybės narės nėra įpareigojamos numatyti laisvės
atėmimo sankcijų už nusikalstamų veikų, kurios nėra sunkaus pobūdžio,
įvykdymą, tais atvejais, kai pagal nacionalinę teisę daroma prielaida,
kad būta tyčios;

(13)

	

kai kurios Sąjungos finansiniams interesams kenkiančios nusikalstamos
veikos praktiškai dažnai yra glaudžiai susijusios su nusikalstamomis
veikomis, kurioms taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau
– SESV) 83 straipsnio 1 dalis ir ta nuostata grindžiami Sąjungos teisės
aktai. Todėl formuluojant nuostatas turėtų būti užtikrintas tokių teisės
aktų ir šios direktyvos suderinamumas;

(14)

	

tiek, kiek juridiniams asmenims priskirtini veiksmai gali pakenkti
Sąjungos finansiniams interesams ar kelti jiems grėsmę, juridiniai
asmenys turėtų būti atsakingi už jų vardu įvykdytas nusikalstamas
veikas, kaip apibrėžta šioje direktyvoje;

(15)

	

siekiant užtikrinti lygiavertę Sąjungos finansinių interesų apsaugą
visoje Sąjungoje taikant priemones, kurios turėtų daryti atgrasomąjį
poveikį, valstybės narės turėtų numatyti tam tikras sankcijų, kurios
būtų taikomos, kai padaromos šioje direktyvoje apibrėžtos nusikalstamos
veikos, rūšis ir jų dydžius. Sankcijų dydžiai turėtų būti proporcingi
toms veikoms;

(16)

	

kadangi šia direktyva numatomos būtiniausios taisyklės, valstybės narės
gali priimti arba palikti galioti griežtesnes taisykles dėl Sąjungos
finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų;

(17)

	

šia direktyva nedaromas poveikis tinkamam ir veiksmingam drausminių
priemonių ar kitų nei baudžiamojo pobūdžio sankcijų taikymui. Priimant
nuosprendį tam tikro asmens atžvilgiu už šioje direktyvoje apibrėžtą
nusikalstamą veiką gali būti atsižvelgta į sankcijas, kurių negalima
prilyginti baudžiamosioms sankcijoms ir kurios jau yra taikomos tam
pačiam asmeniui už tuos pačius veiksmus. Taikant kitas sankcijas turėtų
būti visapusiškai laikomasi draudimo būti antrą kartą teisiamam ar
baudžiamam baudžiamajame procese, susijusiame su ta pačia nusikalstama
veika, principo (toliau – ne bis in idem). Šia direktyva
nekriminalizuojami veiksmai, už kuriuos taip pat nėra taikomos
drausminės nuobaudos ar kitos priemonės už tarnybinių pareigų nevykdymą,
jei tokios drausminės nuobaudos ar kitos priemonės gali būti taikomos
atitinkamiems asmenims;

(18)

	

fiziniams asmenims taikomose sankcijose tam tikrais atvejais turėtų būti
numatyta maksimali ne trumpesnė kaip ketverių metų laisvės atėmimo
sankcija. Prie tokių atvejų turėtų būti priskiriami atvejai, kai
padaroma didelė žala arba gaunama didelės naudos; turėtų būti daroma
prielaida, kad žala ar nauda yra didelė, kai ji susijusi su daugiau nei
100 000 EUR. Kai valstybės narės teisėje kaip maksimalios bausmės
pagrindas nėra numatyta aiški didelės žalos ar naudos riba, valstybė
narė turėtų užtikrinti, kad jos teismai, nustatydami sankcijas už
sukčiavimą ir kitas Sąjungos finansiniams interesams kenkiančias
nusikalstamas veikas, atsižvelgtų į žalos ar naudos dydžio sumą. Šia
direktyva neužkertamas kelias valstybėms narėms numatyti kitų elementų,
kuriais būtų nurodomas sunkus nusikalstamos veikos pobūdis, pavyzdžiui,
kai žala arba nauda yra potenciali, tačiau labai didelė. Tačiau bendros
PVM sistemos atžvilgiu įvykdytų nusikalstamų veikų atveju riba, kurią
pasiekus turėtų būti daroma prielaida, kad žala arba nauda yra didelė,
laikantis šios direktyvos yra 10 000 000 EUR. Siekiant užtikrinti
lygiavertę Sąjungos finansinių interesų apsaugą visoje Sąjungoje būtina
nustatyti minimalius maksimalių laisvės atėmimo sankcijų dydžius.
Sankcijomis siekiama daryti stiprų atgrasomąjį poveikį potencialiems
nusikaltėliams visoje Sąjungoje;

(19)

	

valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tai, jog nusikalstama veika
padaryta dalyvaujant nusikalstamoje organizacijoje, kaip apibrėžta
Tarybos pamatiniame sprendime 2008/841/TVR (10)
<#ntr10-L_2017198LT.01002901-E0010>, turėtų būti laikoma atsakomybę
sunkinančia aplinkybe pagal taikytinas taisykles, nustatytas jų teisės
sistemose. Jos turėtų užtikrinti, kad teisėjai turėtų galimybę
atsižvelgti į šią atsakomybę sunkinančią aplinkybę priimdami
nuosprendžius nusikalstamų veikų vykdytojams, nors teisėjai neturėtų
būti įpareigojami nuosprendyje atsižvelgti į tokias atsakomybę
sunkinančias aplinkybes. Valstybės narės neprivalo numatyti atsakomybę
sunkinančių aplinkybių, kai nacionalinėje teisėje už nusikalstamas
veikas, kaip apibrėžta Pamatiniame sprendime 2008/841/TVR, numatytos
bausmės kaip už atskirą nusikalstamą veiką ir dėl to gali būti
nustatytos griežtesnės sankcijos;

(20)

	

atsižvelgiant visų pirma į nusikalstamų veikų vykdytojų ir jų pajamų iš
Sąjungos finansiniams interesams kenkiančios neteisėtos veiklos judumą,
taip pat į su tuo susijusius sudėtingus tarpvalstybinius tyrimus,
kiekviena valstybė narė turėtų nustatyti savo jurisdikciją, kad galėtų
su tokia veikla kovoti. Kiekviena valstybė narė taip turėtų užtikrinti,
kad jos jurisdikcija apimtų nusikalstamas veikas, įvykdytas
pasinaudojant informacinėmis ir ryšių technologijomis, prie kurių gauta
prieiga jos teritorijoje;

(21)

	

atsižvelgiant į tai, kad gali būti kelios jurisdikcijos dėl
tarpvalstybinių nusikalstamų veikų, kurioms taikoma ši direktyva,
valstybės narės turėtų užtikrinti, kad taikant nacionalinės teisės
aktus, kuriais ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę, būtų
visapusiškai laikomasi ne bis in idem principo;

(22)

	

valstybės narės turėtų nustatyti taisykles dėl senaties terminų, būtinų,
kad jos galėtų kovoti su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančia
neteisėta veikla. Nusikalstamų veikų, už kurias baudžiama skiriant
maksimalią ne trumpesnę kaip ketverių metų laisvės atėmimo bausmę,
atvejais senaties terminas turėtų būti ne trumpesnis kaip penkeri metai
nuo nusikalstamos veikos padarymo dienos. Tai neturėtų daryti poveikio
toms valstybėms narėms, kurios tyrimui, baudžiamajam persekiojimui ir
nuosprendžių vykdymui senaties terminų nenustato;

(23)

	

nedarant poveikio tarpvalstybinio bendradarbiavimo bei savitarpio
teisinės pagalbos baudžiamosiose bylose taisyklėms ir kitoms taisyklėms
pagal Sąjungos teisę, visų pirma pagal Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 (11)
<#ntr11-L_2017198LT.01002901-E0011>, reikia tinkamai numatyti
bendradarbiavimą siekiant užtikrinti veiksmingus kovos su šioje
direktyvoje apibrėžtomis nusikalstamomis veikomis, kenkiančiomis
Sąjungos finansiniams interesams, veiksmus, įskaitant valstybių narių ir
Komisijos keitimąsi informacija, taip pat Komisijos teikiamą techninę ir
operatyvinę pagalbą, kurios kompetentingoms nacionalinėms institucijoms
gali prireikti siekiant palengvinti jų vykdomų tyrimų koordinavimą.
Tokia teikiama pagalba neturėtų apimti Komisijos dalyvavimo nacionalinių
institucijų vykdomuose tyrimuose ar baudžiamojo persekiojimo
procedūrose, susijusiuose su atskiromis baudžiamosiomis bylomis. Audito
Rūmai ir už Sąjungos institucijų, organų, biurų ir agentūrų biudžetų
auditą atsakingi auditoriai Europos kovos su sukčiavimu tarnybai (toliau
– OLAF) ir kitoms kompetentingoms institucijoms turėtų atskleisti visus
faktus, kurie pagal šią direktyvą galėtų būti priskiriami nusikalstamoms
veikoms, o valstybės narės turėtų užtikrinti, kad nacionalinės audito
įstaigos, Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 59 straipsnio prasme,
darytų tą patį pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 8 straipsnį;

(24)

	

Komisija turėtų teikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitas dėl
priemonių, kurių valstybės narės imasi, kad laikytųsi šios direktyvos.
Kartu su ataskaita prireikus gali būti pateikiami pasiūlymai, kuriuose
būtų atsižvelgta į galimus pokyčius, visų pirma susijusius su Sąjungos
biudžeto finansavimu;

(25)

	

Konvencija turėtų būti pakeista šia direktyva valstybių narių, kurioms
ji yra privaloma, atžvilgiu;

(26)

	

taikant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 (12)
<#ntr12-L_2017198LT.01002901-E0012> 3 straipsnio 4 dalies d punktą,
nuoroda į Sąjungos finansiniams interesams kenkiantį stambų sukčiavimą,
kaip apibrėžta Konvencijos 1 straipsnio 1 dalyje ir 2 straipsnio
1 dalyje, turėtų būti laikoma Sąjungos finansiniams interesams
kenkiančiu sukčiavimu, kaip apibrėžta šios direktyvos 3 straipsnyje ir
7 straipsnio 3 dalyje, arba, kai tai susiję su nusikalstama veika
bendros PVM sistemos, kaip apibrėžta šios direktyvos 2 straipsnio
2 dalyje, atžvilgiu;

(27)

	

vienas iš tinkamo šios direktyvos įgyvendinimo valstybėse narėse aspektų
– kompetentingų nacionalinių institucijų atliekamas asmens duomenų
tvarkymas bei keitimasis tokiais duomenimis tarp, viena vertus,
valstybių narių ir, kita vertus, tarp kompetentingų Sąjungos įstaigų.
Nacionalinių kompetentingų institucijų atliekamas asmens duomenų
tvarkymas nacionaliniu lygmeniu turėtų būti reglamentuojamas Sąjungos
acquis. Valstybių narių keitimasis asmens duomenimis turėtų būti
vykdomas vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES)
2016/680 (13) <#ntr13-L_2017198LT.01002901-E0013>. Tiek, kiek asmens
duomenis tvarko Sąjungos institucijos, organai, biurai ir agentūros,
turėtų būti taikomi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 45/2001 (14) <#ntr14-L_2017198LT.01002901-E0014> arba, kai taikoma,
kiti Sąjungos teisės aktai, reglamentuojantys tų organų, biurų ir
agentūrų vykdomą asmens duomenų tvarkymą, bei taikytinos teisminio
tyrimo konfidencialumo taisyklės;

(28)

	

užtikrinant baudžiamojoje teisėje nustatytų sankcijų taikymo atgrasomąjį
poveikį, reikia ypač atsižvelgti į pagrindines teises. Šioje direktyvoje
laikomasi pagrindinių teisių ir principų, pripažintų visų pirma Europos
Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau – Chartija), visų pirma
teisės į laisvę ir saugumą, asmens duomenų apsaugą, laisvės pasirinkti
profesiją ir teisės dirbti, laisvės verstis verslu, teisės į nuosavybę,
teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą,
nekaltumo prezumpcijos ir teisės į gynybą, teisėtumo ir nusikalstamų
veikų bei sankcijų proporcingumo principų, taip pat principo ne bis in
idem. Šia direktyva siekiama užtikrinti, kad tų teisių ir principų būtų
visapusiškai laikomasi, ir ji turi būti atitinkamai įgyvendinama;

(29)

	

valstybės narės turėtų imtis priemonių, būtinų siekiant užtikrinti
greitą tokių sumų susigrąžinimą ir jų pervedimą į Sąjungos biudžetą,
nedarant poveikio atitinkamoms konkretiems Sąjungos sektoriams taikomoms
taisyklėms dėl finansinio koregavimo ir nepagrįstai išleistų sumų
susigrąžinimo;

(30)

	

administracinės priemonės ir nuobaudos atlieka svarbų vaidmenį
užtikrinant Sąjungos finansinių interesų apsaugąs. Šia direktyva
valstybės narės neatleidžiamos nuo pareigos taikyti ir įgyvendinti
Sąjungos administracines priemones ir nuobaudas, kaip apibrėžta
Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 4 ir 5 straipsniuose;

(31)

	

šia direktyva valstybės narės turėtų būti įpareigotos savo nacionalinėje
teisėje numatyti baudžiamąsias sankcijas už Sąjungos finansiniams
interesams kenkiančias sukčiavimo veikas ir su sukčiavimu susijusias
nusikalstamas veikas, kurioms taikoma ši direktyva. Šioje direktyvoje
neturėtų būti nustatoma pareigų dėl tokių sankcijų ar kitų esamų
teisėsaugos sistemų taikymo konkrečiais atvejais. Valstybės narės iš
esmės gali kartu toliau taikyti administracines priemones ir nuobaudas
srityje, kuriai taikoma ši direktyva. Vis dėlto, taikydamos nacionalinės
teisės aktus, kuriais ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę,
valstybės narės turėtų užtikrinti, kad už šioje direktyvoje numatytas
nusikalstamas veikas taikant baudžiamąsias sankcijas ir administracines
priemones bei nuobaudas nebūtų pažeidžiama Chartija;

(32)

	

šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių
kompetencijai jų mokesčių administravimo struktūros ir organizavimo
srityje, kaip jos mano esant tinkama siekiant užtikrinti teisingą
pridėtinės vertės mokesčio nustatymą, įvertinimą ir surinkimą, taip pat
veiksmingo PVM teisės taikymo srityje;

(33)

	

ši direktyva taikoma nedarant poveikio nuostatoms dėl imunitetų
panaikinimo, įtvirtintoms SESV, Protokole Nr. 3 dėl Europos Sąjungos
Teisingumo Teismo statuto ir Protokole Nr. 7 dėl Europos Sąjungos
privilegijų ir imunitetų, pridėtuose prie SESV ir Europos Sąjungos
sutarties bei jų įgyvendinimo dokumentuose, ar panašioms nuostatoms,
įtrauktoms į nacionalinę teisę. Perkeliant šią direktyvą į nacionalinę
teisę, taip pat taikant nacionalinės teisės aktus, kuriais ši direktyva
perkeliama į nacionalinę teisę, visapusiškai atsižvelgiama į tas
privilegijas ir imunitetus, įskaitant pagarbą nario mandato laisvei;

(34)

	

šia direktyva nedaromas poveikis nacionalinėje baudžiamojoje teisėje
įtvirtintoms bendrosioms taisyklėms ir principams dėl nuosprendžių
priėmimo ir vykdymo atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes;

(35)

	

kadangi šios direktyvos tikslo valstybės narės negali deramai pasiekti,
o dėl masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu,
laikydamasi ir Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto
subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame
straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama
to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;

(36)

	

pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21
dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir
teisingumo erdvės 3 straipsnį ir 4a straipsnio 1 dalį Airija pranešė
apie savo pageidavimą dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą;

(37)

	

pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21
dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir
teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo
4 straipsniui, Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šią direktyvą ir
ji nėra jai privaloma ar taikoma;

(38)

	

pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22
dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią
direktyvą ir ji nėra jai privaloma ar taikoma;

(39)

	

buvo konsultuotasi su Europos Audito Rūmais, kurie priėmė nuomonę (15)
<#ntr15-L_2017198LT.01002901-E0015>,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

I ANTRAŠTINĖ DALIS

DALYKAS, TERMINŲ APIBRĖŽTYS IR TAIKYMO SRITIS

1 straipsnis

Dalykas

Šia direktyva nustatomos būtiniausios taisyklės dėl nusikalstamų veikų
ir sankcijų kovojant su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu
sukčiavimu ir kita neteisėta veikla apibrėžties, siekiant sustiprinti
apsaugą nuo tiems finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų
laikantis Sąjungos acquis šioje srityje.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys ir taikymo sritis

1.   Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

a)

	

Sąjungos finansiniai interesai reiškia visas pajamas, išlaidas ir turtą,
patenkantį, įgytą per arba mokėtiną į:

i)

	

Sąjungos biudžetą;

ii)

	

pagal Sutartis įsteigtų Sąjungos institucijų, organų, biurų ir agentūrų
biudžetus arba jų tiesiogiai ar netiesiogiai valdomus ir prižiūrimus
biudžetus;

b)

	

juridinis asmuo reiškia subjektą, turintį teisinį subjektiškumą pagal
taikytiną teisę, išskyrus valstybes ar valstybinės valdžios funkcijas
vykdančias viešąsias įstaigas ir viešąsias tarptautines organizacijas.

2.   Pajamų iš nuosavų išteklių iš PVM atveju ši direktyva taikoma tik
bendros PVM sistemos atžvilgiu vykdomų sunkių nusikalstamų veikų atveju.
Šios direktyvos tikslais nusikalstama veika bendros PVM sistemos
atžvilgiu laikoma sunkia, kai 3 straipsnio 2 dalies d punkte apibrėžti
tyčiniai veiksmai ar neveikimas yra susiję su dviejų ar daugiau Sąjungos
valstybių narių teritorija ir bendra jų padaryta žala yra ne mažesnė
kaip 10 000 000 EUR.

3.   Šia direktyva nedaromas poveikis valstybių narių mokesčių
administravimo struktūrai ir veikimui.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

NUSIKALSTAMOS VEIKOS, SUSIJUSIOS SU SĄJUNGOS FINANSINIAMS INTERESAMS
KENKIANČIU SUKČIAVIMU

3 straipsnis

Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas

1.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
tyčinis Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas būtų
laikomas nusikalstama veika.

2.   Šios direktyvos tikslais toliau nurodyta veikla laikoma Sąjungos
finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu:

a)

	

su viešaisiais pirkimais nesusijusių išlaidų srityje – bet kokie
veiksmai ar neveikimas, kai:

i)

	

naudojamos ar pateikiamos netikros, klaidingos ar neišsamios ataskaitos
ar dokumentai ir taip pasisavinamos arba neteisėtai neišmokamos Sąjungos
biudžeto arba Sąjungos ar jos vardu valdomų biudžetų lėšos ar turtas,

ii)

	

neatskleidžiama informacija pažeidžiant konkrečią pareigą ir kai
pasiekiamas toks pats rezultatas, arba

iii)

	

tokios lėšos ar turtas panaudojami kitiems tikslams nei tikslai, kuriems
jie buvo iš pradžių skirti;

b)

	

su viešaisiais pirkimais susijusių išlaidų srityje, bent tuo atveju, kai
tokie veiksmai padaromi ar neveikiama siekiant, kad nusikalstamų veikų
vykdytojas arba kitas asmuo gautų neteisėto pelno, padarant nuostolį
Sąjungos finansiniams interesams – bet kokie veiksmai ar neveikimas, kai:

i)

	

naudojamos ar pateikiamos netikros, klaidingos ar neišsamios ataskaitos
ar dokumentai ir taip pasisavinamos arba neteisėtai neišmokamos Sąjungos
biudžeto arba Sąjungos ar jos vardu valdomų biudžetų lėšos ar turtas,

ii)

	

neatskleidžiama informacija pažeidžiant konkrečią pareigą ir kai
pasiekiamas toks pats rezultatas, arba

iii)

	

tokios lėšos ar turtas panaudojami kitiems tikslams nei tikslai, kuriems
jie buvo iš pradžių skirti, pakenkiant Sąjungos finansiniams interesams;

c)

	

kitų pajamų nei d punkte nurodytos pajamos iš nuosavų išteklių iš PVM
srityje – bet kokie veiksmai ar neveikimas, kai:

i)

	

naudojamos ar pateikiamos netikros, klaidingos ar neišsamios ataskaitos
ar dokumentai ir taip neteisėtai sumažinami Sąjungos biudžeto arba
Sąjungos ar jos vardu valdomų biudžetų ištekliai,

ii)

	

neatskleidžiama informacija pažeidžiant konkrečią pareigą ir kai
pasiekiamas toks pats rezultatas, arba

iii)

	

ne pagal paskirtį panaudojama teisėtai įgyta nauda ir kai pasiekiamas
toks pats rezultatas.

d)

	

pajamų iš nuosavų išteklių iš PVM srityje – bet kokie veiksmai ar
neveikimas tarpvalstybinių sukčiavimo schemų taikymo atveju, kai:

i)

	

naudojamos ar pateikiamos netikros, klaidingos ar neišsamios su PVM
susijuos ataskaitos ar dokumentai ir taip sumažinami Sąjungos biudžeto
ištekliai,

ii)

	

neatskleidžiama su PVM susijusi informacija pažeidžiant konkrečią
pareigą ir kai pasiekiamas toks pats rezultatas, arba

iii)

	

teisingos su PVM susijusios ataskaitos pateikiamos siekiant sukčiaujant
nuslėpti nesumokėjimo faktą arba neteisėtai sukurti teises susigrąžinti PVM.

4 straipsnis

Kitos Sąjungos finansiniams interesams kenkiančios nusikalstamos veikos

1.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
pinigų plovimas, kaip aprašyta Direktyvos (ES) 2015/849 1 straipsnio
3 dalyje, susijęs su turtu, įgytu vykdant nusikalstamas veikas, kurioms
taikoma ši direktyva, būtų laikomas nusikalstama veika.

2.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
tyčinė pasyvioji ir aktyvioji korupcija būtų laikoma nusikalstama veika.

a)

	

Šioje direktyvoje pasyvioji korupcija reiškia valstybės pareigūno
veiksmą, kuriuo jis tiesiogiai ar per tarpininką reikalauja arba gauna
bet kokios naudos sau ar trečiajam asmeniui, arba pažada gauti tokios
naudos už tai, kad eidamas pareigas ar vykdydamas savo funkcijas veikia
arba neveikia taip, kad pakenkiama arba gali būti pakenkta Sąjungos
finansiniams interesams.

b)

	

Šioje direktyvoje aktyvioji korupcija reiškia asmens veiksmą, kuriuo jis
tiesiogiai ar per tarpininką žada, siūlo arba suteikia bet kokią naudą
valstybės pareigūnui ar trečiajam asmeniui už tai, kad tas, eidamas
pareigas arba vykdydamas savo funkcijas veikia arba neveikia taip, kad
pakenkiama arba gali būti pakenkta Sąjungos finansiniams interesams.

3.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
tyčinis pasisavinimas būtų laikomas nusikalstama veika.

Šioje direktyvoje pasisavinimas reiškia valstybės pareigūno, kuriam
tiesiogiai ar netiesiogiai patikėtas lėšų ar turto valdymas, veiksmą,
kuriuo jis skiria ar išmoka lėšas arba pasisavina ar panaudoja turtą ne
pagal nustatytą paskirtį bet kuriuo būdu, kuriuo pakenkiama Sąjungos
finansiniams interesams.

4.   Šioje direktyvoje valstybės pareigūnas reiškia:

a)

	

bet kurį Sąjungos pareigūną ar nacionalinį pareigūną, įskaitant kitos
valstybės narės nacionalinius pareigūnus ir trečiųjų valstybių
nacionalinius pareigūnus;

i)

	

Sąjungos pareigūnas reiškia asmenį, kuris yra:

—

	

pareigūnas ar kitas Sąjungos pagal sutartį pasamdytas tarnautojas, kaip
apibrėžta Pareigūnų tarnybos nuostatuose ir kitų Europos Sąjungos
tarnautojų įdarbinimo sąlygose, nustatytuose Tarybos reglamentu (EEB,
Euratomas, EAPB) Nr. 259/68 (16) <#ntr16-L_2017198LT.01002901-E0016>
(toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai), arba

—

	

valstybės narės arba bet kurios viešosios ar privačiosios įstaigos į
Sąjungą komandiruotas asmuo, atliekantis Sąjungos pareigūnų ar kitų
tarnautojų funkcijoms lygiavertes funkcijas.

Nedarant poveikio nuostatoms dėl privilegijų ir imunitetų, išdėstytoms
protokoluose Nr. 3 ir Nr. 7, pagal Sutartis įsteigtų Sąjungos
institucijų, organų, biurų ir agentūrų nariai ir tokių įstaigų
darbuotojai prilyginami Sąjungos pareigūnams tiek, kiek jiems netaikomi
Pareigūnų tarnybos nuostatai;

ii)

	

nacionalinis pareigūnas suprantamas remiantis „pareigūno“ arba
„valstybės tarnautojo“ apibrėžtimi valstybės narės ar trečiosios
valstybės, kurioje atitinkamas asmuo vykdo savo funkcijas.

Vis dėlto procesinių veiksmų, susijusių su valstybės narės pareigūnu
arba trečiosios valstybės nacionaliniu pareigūnu, kuriuos yra
inicijavusi kita valstybė narė, atveju pastaroji neprivalo taikyti
„nacionalinio pareigūno“ apibrėžties, išskyrus atvejus, kai ta
apibrėžtis yra suderinama su jos nacionaline teise.

Terminas „nacionalinis pareigūnas“ apima asmenis, kurie eina
vykdomąsias, administracines arba teisėjo pareigas nacionaliniu, regiono
ar vietos lygmeniu. Asmenys, kurie eina teisėkūros pareigas
nacionaliniu, regiono ar vietos lygmeniu, prilyginami nacionaliniams
pareigūnams;

b)

	

bet kurį kitą asmenį, kuriam pavesta vykdyti ir kuris vykdo valstybės
tarnybos funkcijas, apimančias Sąjungos finansinių interesų valdymą ar
su šiais interesais susijusius sprendimus valstybėse narėse arba
trečiosiose valstybėse.

III ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS DĖL SUKČIAVIMO IR KITŲ NUSIKALSTAMŲ VEIKŲ,
KENKIANČIŲ SĄJUNGOS FINANSINIAMS INTERESAMS

5 straipsnis

Kurstymas, pagalba ir bendrininkavimas bei kėsinimasis

1.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad už
bet kurios iš 3 ir 4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų kurstymą,
pagalbą ir bendrininkavimą jas vykdant būtų baudžiama kaip už
nusikalstamas veikas.

2.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad už
kėsinimąsi įvykdyti bet kurią iš 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 3 dalyje
nurodytų nusikalstamų veikų būtų baudžiama kaip už nusikalstamą veiką.

6 straipsnis

Juridinių asmenų atsakomybė

1.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn už bet kurią iš 3,
4 ir 5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų, kurias jų naudai
padarė bet kuris asmuo, veikęs individualiai arba kaip juridinio asmens
struktūrinio padalinio narys, juridinio asmens struktūroje užimantis
vadovaujamas pareigas, remiantis:

a)

	

įgaliojimais atstovauti juridiniam asmeniui;

b)

	

įgaliojimais priimti sprendimus juridinio asmens vardu arba

c)

	

įgaliojimais vykdyti kontrolę juridinio asmens struktūroje.

2.   Valstybės narės taip pat imasi priemonių, būtinų siekiant
užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn,
kai dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodyto asmens vykdomos priežiūros ar
kontrolės nebuvimo jam pavaldus asmuo galėjo įvykdyti bet kurią iš 3, 4
ar 5 straipsnyje nurodytų nusikalstamų veikų to juridinio asmens naudai.

3.   Juridinių asmenų atsakomybė pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis nėra
nesuderinama su baudžiamojo proceso fiziniams asmenims, kurie yra 3 ir
4 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų vykdytojai arba kurie gali
būti patraukti baudžiamojon atsakomybėn pagal 5 straipsnį, galimybe.

7 straipsnis

Sankcijos fiziniams asmenims

1.   Valstybės narės užtikrina, kad už 3, 4 ir 5 straipsniuose nurodytas
nusikalstamas veikas fiziniai asmenys būtų baudžiami taikant
veiksmingas, proporcingas ir atgrasomas baudžiamąsias sankcijas.

2.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad už
3 ir 4 straipsniuose nurodytas nusikalstamas veikas būtų baudžiama
skiriant maksimalią sankciją, kuria būtų numatytas laisvės atėmimas.

3.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad už
3 ir 4 straipsniuose nurodytas nusikalstamas veikas būtų baudžiama
skiriant maksimalią ne trumpesnę kaip ketverių metų laisvės atėmimo
sankciją, jeigu šiomis veikomis padaroma didelė žala arba gaunama
didelės naudos.

Daroma prielaida, kad 3 straipsnio 2 dalies straipsnio a, b ir
c punktuose ir 4 straipsnyje nurodytomis nusikalstamomis veikomis
padaryta žala arba gauta nauda yra didelė, kai ji susijusi su daugiau
nei 100 000 EUR.

3 straipsnio 2 dalies d punkte nurodyta nusikalstama veika padaryta žala
arba gauta nauda, kuriai taikoma 2 straipsnio 2 dalis, visada laikoma
didele.

Be to, valstybės narės gali numatyti maksimalią ne trumpesnę kaip
ketverių metų laisvės atėmimo sankciją kitomis jų nacionalinėje teisėje
apibrėžtomis sunkiomis aplinkybėmis.

4.   3 straipsnio 2 dalies a, b ar c punktuose arba 4 straipsnyje
nurodytų nusikalstamų veikų, susijusių su mažesne nei 10 000 EUR žala
arba gauta mažesne nei 10 000 EUR nauda, atveju valstybės narės gali
numatyti, kad būtų taikomos kitos nei baudžiamosios sankcijos.

5.   1 dalimi nedaromas poveikis kompetentingų institucijų teisei
naudotis drausminiais įgaliojimais valstybės pareigūnų atžvilgiu.

8 straipsnis

Atsakomybę sunkinančios aplinkybės

Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad tai,
jog kuri nors iš 3, 4 ar 5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų
įvykdoma dalyvaujant nusikalstamos organizacijos veikloje, kaip
apibrėžta Pamatiniame sprendime 2008/841/TVR, būtų laikoma atsakomybę
sunkinančia aplinkybe.

9 straipsnis

Minimalios sankcijos juridiniams asmenims

Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
juridiniam asmeniui, patrauktam atsakomybėn pagal 6 straipsnį, būtų
taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos sankcijos, kurios apima
baudžiamojo arba ne baudžiamojo pobūdžio baudas ir gali apimti kitas
sankcijas, kaip antai:

a)

	

teisės į valstybės skiriamas išmokas arba pagalbą atėmimą,

b)

	

laikiną arba nuolatinį teisės dalyvauti viešuosiuose konkursuose atėmimą,

c)

	

laikiną arba nuolatinį teisės verstis komercine veikla atėmimą,

d)

	

teisminės priežiūros skyrimą,

e)

	

likvidavimą teismo sprendimu,

f)

	

laikiną arba galutinį įmonių, kuriomis buvo pasinaudota vykdant
nusikalstamą veiką, uždarymą.

10 straipsnis

Įšaldymas ir konfiskavimas

Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad 3, 4 ir
5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų priemones ir pajamas iš šių
nusikalstamų veikų būtų galima įšaldyti ir konfiskuoti. Valstybės narės,
kurioms yra privaloma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva
2014/42/ES (17) <#ntr17-L_2017198LT.01002901-E0017>, tai daro pagal tą
direktyvą.

11 straipsnis

Jurisdikcija

1.   Kiekviena valstybė narė imasi priemonių, būtinų jos jurisdikcijai
dėl 3, 4 ir 5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų nustatyti, kai:

a)

	

nusikalstama veika visiškai ar iš dalies įvykdyta jos teritorijoje, arba

b)

	

nusikalstamą veiką padaręs asmuo yra vienas iš jos piliečių.

2.   Kiekviena valstybė narė imasi priemonių, būtinų jos jurisdikcijai
dėl 3, 4 ir 5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų nustatyti, kai
nusikalstamą veiką padariusiam asmeniui nusikalstamos veikos vykdymo
metu taikomi Pareigūnų tarnybos nuostatai. Kiekviena valstybė narė šioje
dalyje nustatytų jurisdikcijos taisyklių gali netaikyti arba gali jas
taikyti tik konkrečiais atvejais ar konkrečiomis sąlygomis, ir apie tai
informuoja Komisiją.

3.   Kai valstybė narė nusprendžia jurisdikciją taikyti 3, 4 ir
5 straipsniuose nurodytoms nusikalstamoms veikoms, įvykdytoms ne jos
teritorijoje, ji informuoja Komisiją esant bet kuriam iš šių atvejų:

a)

	

nusikalstamą veiką padariusio asmens įprastinė gyvenamoji vieta yra jos
teritorijoje;

b)

	

nusikalstama veika yra įvykdyta jos teritorijoje įsteigto juridinio
asmens naudai arba

c)

	

nusikalstamą veiką padaręs asmuo yra vienas iš jos pareigūnų, vykdantis
oficialias pareigas.

4.   1 dalies b punkte nurodytais atvejais valstybės narės imasi
priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad naudojimasis savo
jurisdikcija nepriklausytų nuo sąlygos, jog baudžiamasis persekiojimas
gali būti pradėtas tik po nukentėjusiojo pareiškimo nusikalstamos veikos
įvykdymo vietoje arba kaltinimą šia nusikalstama veika pareiškia
valstybė, kurioje ji buvo įvykdyta.

12 straipsnis

Sąjungos finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų senatis

1.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų, kad būtų numatytas
senaties terminas, jog būtų galima atlikti 3, 4 ir 5 straipsniuose
nurodytų nusikalstamų veikų tyrimą, vykdyti su jomis susijusį
baudžiamąjį persekiojimą, teismo procesą ir priimti teismo sprendimą,
kuris būtų pakankamos trukmės po tų veikų įvykdymo, kad tas
nusikalstamas veikas būtų galima veiksmingai išnagrinėti.

2.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad 3, 4 ir
5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų, už kurias baudžiama
skiriant maksimalią ne trumpesnę kaip ketverių metų laisvės atėmimo
bausmę, atveju būtų galima vykdyti tyrimą, baudžiamąjį persekiojimą ir
teismo procesą bei priimti teismo sprendimą per bent penkerių metų
laikotarpį po nusikalstamos veikos įvykdymo.

3.   Nukrypstant nuo 2 dalies, valstybės narės gali nustatyti trumpesnį
nei penkeri metai, bet ne trumpesnį nei treji metai, senaties terminą,
su sąlyga, kad šis terminas galėtų būti nutrauktas arba sustabdytas
konkrečių aktų atveju.

4.   Valstybės narės imasi priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad
būtų sudarytos sąlygos įvykdyti:

a)

	

ilgesnę nei vienerių metų laisvės atėmimo sankciją arba alternatyviai

b)

	

laisvės atėmimo sankciją veikos, už kurią baudžiama skiriant maksimalų
ne trumpesnį kaip ketverių metų laisvės atėmimą, atveju,

paskirtą priėmus galutinį apkaltinamąjį nuosprendį už vieną iš 3, 4 arba
5 straipsniuose nurodytų nusikalstamų veikų bent per penkerius metus nuo
galutinio apkaltinamojo nuosprendžio datos. Į tą laikotarpį galima
įtraukti senaties termino pratęsimus dėl nutraukimo arba sustabdymo.

13 straipsnis

Susigrąžinimas

Šia direktyva nedaromas poveikis:

1)

	

Sąjungos lygmeniu – sumų, nepagrįstai sumokėtų įvykdžius 3 straipsnio
2 dalies a, b ar c punktuose arba 4 ar 5 straipsniuose nurodytas
nusikalstamas veikas, susigrąžinimui;

2)

	

nacionaliniu lygmeniu – viso PVM, nesumokėto įvykdžius 3 straipsnio
2 dalies d punkte arba 4 ar 5 straipsniuose nurodytas nusikalstamas
veikas, susigrąžinimui.

14 straipsnis

Santykis su kitais taikytinais Sąjungos teisės aktais

Administracinių priemonių, nuobaudų ir baudų, nustatytų Sąjungos
teisėje, ypač tų, kurios apibrėžtos Reglamento (EB, Euratomas)
Nr. 2988/95 4 ir 5 straipsniuose, arba nacionalinės teisės aktuose,
priimtuose vykdant konkrečią pareigą pagal Sąjungos teisę, taikymas
nedaro poveikio šiai direktyvai. Valstybės narės užtikrina, kad
baudžiamieji procesai, inicijuoti remiantis nacionalinėmis nuostatomis,
kuriomis įgyvendinama ši direktyva, nedarytų netinkamo poveikio tinkamam
ir veiksmingam administracinių priemonių, nuobaudų ir baudų, kurių
negalima prilyginti Sąjungos teisėje ar nacionalinėse įgyvendinimo
nuostatose nustatytam baudžiamajam procesui, taikymui.

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

15 straipsnis

Valstybių narių ir Komisijos (OLAF) bei kitų Sąjungos institucijų,
organų, biurų ir agentūrų bendradarbiavimas

1.   Nedarant poveikio tarpvalstybinio bendradarbiavimo ir savitarpio
teisinės pagalbos baudžiamosiose bylose taisyklėms, valstybės narės,
Eurojustas, Europos prokuratūra ir Komisija, neviršydami savo
atitinkamos kompetencijos, bendradarbiauja tarpusavyje kovodami su 3, 4
ir 5 straipsniuose nurodytomis nusikalstamomis veikomis. Tuo tikslu
Komisija ir tam tikrais atvejais Eurojustas teikia tokią techninę ir
operatyvinę pagalbą, kokios kompetentingoms nacionalinėms institucijoms
prireikia siekiant palengvinti jų vykdomų tyrimų koordinavimą.

2.   Kad būtų lengviau atskleisti faktus ir veiksmingai kovoti su 3, 4
ir 5 straipsniuose nurodytomis nusikalstamomis veikomis, valstybių narių
kompetentingos institucijos, neviršydamos savo kompetencijos, ir
Komisija gali keistis informacija. Komisija ir kompetentingos
nacionalinės institucijos kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgia į
konfidencialumo reikalavimus ir duomenų apsaugos taisykles. Nedarant
poveikio nacionalinei teisei dėl prieigos prie informacijos, Komisijai
informaciją teikianti valstybė narė gali tuo tikslu nustatyti konkrečias
šios informacijos naudojimo sąlygas, nesvarbu, ar ja naudojasi Komisija,
ar kita valstybė narė, kuriai ši informacija perduodama.

3.   Audito Rūmai ir už pagal Sutartis įsteigtų Sąjungos institucijų,
organų, biurų ir agentūrų biudžetų ir institucijų valdomų ir audituojamų
biudžetų auditą atsakingi auditoriai atskleidžia OLAF ir kitoms
kompetentingoms institucijoms visus faktus, kuriuos jie sužino vykdydami
savo pareigas ir kurie galėtų būti priskiriami 3, 4 ar 5 straipsniuose
nurodytoms nusikalstamoms veikoms. Valstybės narės užtikrina, kad
nacionalinės audito įstaigos darytų tą patį.

16 straipsnis

Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos konvencijos pakeitimas

1995 m. liepos 26 d. Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos
konvencija, įskaitant jos 1996 m. rugsėjo 27 d., 1996 m. lapkričio 29 d.
ir 1997 m. birželio 19 d. protokolus, pakeičiama šia direktyva valstybių
narių, kurioms ji yra privaloma, atžvilgiu nuo 2019 m. liepos 6 d.

Valstybių narių, kurioms ši direktyva privaloma, atžvilgiu nuorodos į
Konvenciją laikomos nuorodomis į šią direktyvą.

17 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1.   Valstybės narės ne vėliau kaip 2019 m. liepos 6 d. priima ir
paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi
šios direktyvos. Jos nedelsdamos perduoda Komisijai šių priemonių
tekstus. Tas nuostatas jos taiko nuo 2019 m. liepos 6 d.

Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią
direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Į jas taip
pat įtraukiamas pareiškimas, kad valstybių narių, kurioms ši direktyva
privaloma, atžvilgiu nuorodos galiojančiuose įstatymuose ir kituose
teisės aktuose į šia direktyva pakeistą konvenciją laikomos nuorodomis į
šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką ir to teiginio formuluotę nustato
valstybės narės.

2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje
priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.

18 straipsnis

Ataskaitų teikimas ir vertinimas

1.   Komisija ne vėliau kaip 2021 m. liepos 6 d. pateikia Europos
Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, kurioje įvertinama, kokiu mastu
valstybės narės ėmėsi priemonių, būtinų, kad būtų laikomasi šios direktyvos.

2.   Nedarant poveikio kituose Sąjungos teisės aktuose nustatytoms
ataskaitų teikimo pareigoms, valstybės narės kasmet Komisijai pateikia
šiuos statistinius duomenis apie 3, 4 ir 5 straipsniuose nurodytas
nusikalstamas veikas, jei tų statistinių duomenų turima centriniu
lygmeniu atitinkamoje valstybėje narėje:

a)

	

inicijuotų baudžiamųjų procesų skaičių, nutrauktų procesų skaičių,
procesų, kurių metu buvo išteisinta, skaičių, procesų, kurių metu
priimtas apkaltinamasis nuosprendis, skaičių ir vykstančių procesų skaičių;

b)

	

sumas, susigrąžintas po baudžiamųjų procesų, ir įvertintą žalą.

3.   Komisija ne vėliau kaip 2024 m. liepos 6 d., atsižvelgdama į savo
pagal 1 dalį pateiktą ataskaitą bei valstybių narių pagal 2 dalį
pateiktus statistinius duomenis, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai
ataskaitą, kurioje įvertinamas nacionalinės teisės aktų, kuriais ši
direktyva perkeliama į nacionalinę teisę, poveikis Sąjungos finansiniams
interesams kenkiančio sukčiavimo prevencijai.

4.   Komisija ne vėliau kaip 2022 m. liepos 6 d., remdamasi valstybių
narių pagal 2 dalį pateiktais statistiniais duomenimis, pateikia
ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai, kurioje, atsižvelgdama į
bendrą tikslą sustiprinti Sąjungos finansinių interesų apsaugą,
įvertina, ar:

a)

	

2 straipsnio 2 dalyje nustatyta riba yra tinkama,

b)

	

12 straipsnyje išdėstytos nuostatos dėl senaties terminų yra pakankamai
veiksmingos,

c)

	

šia direktyva veiksmingai sprendžiami sukčiavimo vykdant viešuosius
pirkimus atvejai.

5.   Prie 3 ir 4 dalyse nurodytų ataskaitų prireikus pridedamas
pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, į kurį gali būti
įtrauktos konkrečios nuostatos dėl sukčiavimo vykdant viešuosius pirkimus.

19 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje.

20 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

Priimta Strasbūre 2017 m. liepos 5 d.

Europos Parlamento vardu

Pirmininkas

A. TAJANI

Tarybos vardu

Pirmininkas

M. MAASIKAS

------------------------------------------------------------------------

(1) <#ntc1-L_2017198LT.01002901-E0001>  OL C 391, 2012 12 18, p. 134
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2012:391:TOC>.

(2) <#ntc2-L_2017198LT.01002901-E0002>  2014 m. balandžio 16 d. Europos
Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2017 m.
balandžio 25 d. per pirmąjį svarstymą priimta Tarybos pozicija
(OL C 184, 2017 6 9, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2017:184:TOC>). 2017
m. liepos 5 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta
Oficialiajame leidinyje).

(3) <#ntc3-L_2017198LT.01002901-E0003>  OL C 316, 1995 11 27, p. 48
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:1995:316:TOC>.

(4) <#ntc4-L_2017198LT.01002901-E0004>  OL C 313, 1996 10 23, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:1996:313:TOC>.

(5) <#ntc5-L_2017198LT.01002901-E0005>  OL C 151, 1997 5 20, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:1997:151:TOC>.

(6) <#ntc6-L_2017198LT.01002901-E0006>  OL C 221, 1997 7 19, p. 11
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:1997:221:TOC>.

(7) <#ntc7-L_2017198LT.01002901-E0007>  1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos
reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių
interesų apsaugos (OL L 312, 1995 12 23, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:1995:312:TOC>).

(8) <#ntc8-L_2017198LT.01002901-E0008>  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos
direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos
(OL L 347, 2006 12 11, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2006:347:TOC>).

(9) <#ntc9-L_2017198LT.01002901-E0009>  2012 m. spalio 25 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl
Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo
panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002
(OL L 298, 2012 10 26, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2012:298:TOC>).

(10) <#ntc10-L_2017198LT.01002901-E0010>  2008 m. spalio 24 d. Tarybos
pamatinis sprendimas 2008/841/TVR dėl kovos su organizuotu
nusikalstamumu (OL L 300, 2008 11 11, p. 42
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2008:300:TOC>).

(11) <#ntc11-L_2017198LT.01002901-E0011>  2013 m. rugsėjo 11 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 dėl
Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų ir kuriuo
panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999
ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 (OL L 248, 2013 9 18,
p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2013:248:TOC>).

(12) <#ntc12-L_2017198LT.01002901-E0012>  2015 m. gegužės 20 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos
naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria
iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr.
648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva
2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (OL L 141, 2015 6 5, p. 73
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2015:141:TOC>).

(13) <#ntc13-L_2017198LT.01002901-E0013>  2016 m. balandžio 27 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/680 dėl fizinių asmenų
apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis
nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo
persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių
duomenų judėjimo, ir kuria panaikinamas Tarybos pamatinis sprendimas
2008/977/TVR (OL L 119, 2016 5 4, p. 89
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2016:119:TOC>).

(14) <#ntc14-L_2017198LT.01002901-E0014>  2000 m. gruodžio 18 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos
Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo
tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2001:008:TOC>).

(15) <#ntc15-L_2017198LT.01002901-E0015>  OL C 383, 2012 12 12, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2012:383:TOC>.

(16) <#ntc16-L_2017198LT.01002901-E0016>  OL L 56, 1968 3 4, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:1968:056:TOC>.

(17) <#ntc17-L_2017198LT.01002901-E0017>  2014 m. balandžio 3 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/42/ES dėl nusikaltimų priemonių ir
pajamų iš nusikaltimų įšaldymo ir konfiskavimo Europos Sąjungoje
(OL L 127, 2014 4 29, p. 39
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2014:127:TOC>).

------------------------------------------------------------------------
