  	

ISSN 1977-0960

Europos Sąjungos

oficialusis leidinys

	

C 203

European flag 	 

Leidimas lietuvių kalba

	

Informacija ir pranešimai

	

59 tomas
2016m. birželio 7d.

------------------------------------------------------------------------

Pranešimo Nr.

	

Turinys

	

Puslapis

 

	

	

2016/C 203/01

	

Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties suvestinė
redakcija
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=uriserv:OJ.C_.2016.203.01.0001.01.LIT&toc=OJ:C:2016:203:FULL>


	

1 <#C_2016203LT.01000101.doc>

2016/C 203/02

	

Pastaba skaitytojui (žr. antrąjį viršelio puslapį)
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=uriserv:OJ.C_.2016.203.01.s002.01.LIT&toc=OJ:C:2016:203:FULL>


	

s2 <#C_2016203LT.01S00201.doc>

------------------------------------------------------------------------

LT

	

 

------------------------------------------------------------------------

7.6.2016   

	

LT

	

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

	

C 203/1

------------------------------------------------------------------------

EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJOS STEIGIMO SUTARTIES SUVESTINĖ REDAKCIJA

(2016/C 203/01)

TURINYS

Preambulė 	5

I ANTRAŠTINĖ DALIS

	Bendrijos uždaviniai 	5

II ANTRAŠTINĖ DALIS

	Nuostatos dėl pažangos branduolinės energijos srityje skatinimo 	7

1 SKYRIUS

	MOKSLINIŲ TYRIMŲ SKATINIMAS 	7

2 SKYRIUS

	INFORMACIJOS PLATINIMAS 	9

1 skirsnis

	Informacija, kuria disponuoja Bendrija 	9

2 skirsnis

	Kita informacija 	10

3 skirsnis

	Slaptumo nuostatos 	15

4 skirsnis

	Ypatingosios nuostatos 	18

3 SKYRIUS

	SVEIKATA IR SAUGA 	18

4 SKYRIUS

	INVESTICIJOS 	21

5 SKYRIUS

	BENDROSIOS ĮMONĖS 	22

6 SKYRIUS

	TIEKIMAS 	24

1 skirsnis

	Agentūra 	24

2 skirsnis

	Bendrijos kilmės rūdos, žaliavos bei specialios skiliosios medžiagos 	25

3 skirsnis

	Ne Bendrijos kilmės rūdos, žaliavos ir specialios skiliosios medžiagos 	28

4 skirsnis

	Kainos 	29

5 skirsnis

	Su tiekimo politika susijusios nuostatos 	29

6 skirsnis

	Ypatingosios nuostatos 	30

7 SKYRIUS

	SAUGUMO KONTROLĖ 	32

8 SKYRIUS

	TURTO NUOSAVYBĖ 	35

9 SKYRIUS

	BENDROJI BRANDUOLINĖ RINKA 	36

10 SKYRIUS

	IŠORĖS SANTYKIAI 	38

III ANTRAŠTINĖ DALIS

	Institucinės ir finansinės nuostatos 	40

1 SKYRIUS

	TAM TIKRŲ EUROPOS SĄJUNGOS SUTARTIES IR SUTARTIES DĖL EUROPOS SĄJUNGOS
VEIKIMO NUOSTATŲ TAIKYMAS 	40

2 SKYRIUS

	BENDRIJOS INSTITUCIJOS 	40

1 skirsnis

	Europos Parlamentas 	40

2 skirsnis

	Taryba 	40

3 skirsnis

	Komisija 	40

4 skirsnis

	Europos Sąjungos Teisingumo Teismas 	41

5 skirsnis

	Audito Rūmai 	42

3 SKYRIUS

	KELIOMS INSTITUCIJOMS BENDROS NUOSTATOS 	42

4 SKYRIUS

	EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETAS 	43

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

	Konkrečios finansinės nuostatos 	43

V ANTRAŠTINĖ DALIS

	Bendrosios nuostatos 	46

VI ANTRAŠTINĖ DALIS

	Pradinio laikotarpio nuostatos (Panaikinta) 	51

Baigiamosios nuostatos 	51

PRIEDAI

I PRIEDAS

	ŠIOS SUTARTIES 4 STRAIPSNYJE NURODYTOS BRANDUOLINĖS ENERGIJOS TYRIMŲ
SRITYS 	54

II PRIEDAS

	ŠIOS SUTARTIES 41 STRAIPSNYJE NURODYTOS PRAMONINĖS VEIKLOS RŪŠYS 	58

III PRIEDAS

	LENGVATOS, KURIOS GALI BŪTI SUTEIKTOS BENDROSIOMS ĮMONĖMS PAGAL ŠIOS
SUTARTIES 48 STRAIPSNIO NUOSTATAS 	59

IV PRIEDAS

	PREKIŲ IR GAMINIŲ, KURIEMS TAIKOMOS 9 SKYRIAUS DĖL BENDROSIOS
BRANDUOLINIŲ MEDŽIAGŲ RINKOS NUOSTATOS, SĄRAŠAS 	60

V PRIEDAS

	ŠIOS SUTARTIES 215 STRAIPSNYJE NURODYTA PRADINĖ MOKSLINIŲ TYRIMŲ IR
MOKYMO PROGRAMA (Panaikintas) 	66

PROTOKOLAI

Protokolas dėl nacionalinių parlamentų vaidmens Europos Sąjungoje 	69

Protokolas dėl Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 	72

Protokolas dėl Europos Sąjungos institucijų, tam tikrų įstaigų, organų
bei padalinių būstinių vietos 	96

Protokolas dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų 	97

Protokolas dėl Airijos Konstitucijos 40.3.3 straipsnio 	105

Protokolas dėl pereinamojo laikotarpio nuostatų 	106

PREAMBULĖ

JO DIDENYBĖ BELGŲ KARALIUS, VOKIETIJOS FEDERACINĖS RESPUBLIKOS
PREZIDENTAS, PRANCŪZIJOS RESPUBLIKOS PREZIDENTAS, ITALIJOS RESPUBLIKOS
PREZIDENTAS, JOS PRAKILNYBĖ LIUKSEMBURGO DIDŽIOJI HERCOGIENĖ, JOS
DIDENYBĖ NYDERLANDŲ KARALIENĖ (1) <#ntr1-C_2016203LT.01000101-E0001>,

PRIPAŽINDAMI, jog branduolinė energija yra svarbus pramonės plėtros bei
suklestėjimo šaltinis, padėsiantis siekti taikių darbų progreso,

BŪDAMI ĮSITIKINĘ, jog tik bendros pastangos, kurios turi būti dedamos
nedelsiant, gali laiduoti jų valstybių kūrybinį potencialą atitinkančių
siekių įgyvendinimą,

PASIRYŽĘ sukurti reikiamas sąlygas stiprios branduolinės pramonės
plėtrai, kuri užtikrins gausius energijos išteklius, skatins
modernizuoti techninius procesus ir kitais gausiais panaudojimo būdais
prisidės prie jų tautų gerovės,

NORĖDAMI sukurti reikiamas saugos sąlygas, kad būtų pašalinta visuomenės
gyvybei ir sveikatai kylanti grėsmė,

TROKŠDAMI į šį darbą įtraukti ir kitas šalis bei bendradarbiauti su
tarptautinėmis organizacijomis, kurios rūpinasi taikia atominės
energijos plėtra,

(įgaliotųjų atstovų sąrašas nepateikiamas)

I ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDRIJOS UŽDAVINIAI

1 straipsnis

Šia Sutartimi AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS tarpusavyje įsteigia
EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJĄ (EURATOMĄ).

Bendrijos uždavinys – sudarant būtinas sąlygas sparčiai kurti ir plėtoti
branduolinę pramonę, prisidėti prie gyvenimo lygio valstybėse narėse
augimo ir santykių su kitomis šalimis plėtojimo.

2 straipsnis

Siekdama įgyvendinti savo uždavinį, kaip numatyta šioje Sutartyje, Bendrija:

a)

	

skatina mokslinius tyrimus ir užtikrina techninės informacijos skleidimą;

b)

	

nustato vienodus saugos standartus, kad būtų apsaugota darbuotojų ir
plačiosios visuomenės sveikata, ir užtikrina jų taikymą;

c)

	

palengvina sąlygas investicijoms ir užtikrina pagrindinių įrenginių,
reikalingų branduolinės energijos plėtrai Bendrijoje, steigimą, visų
pirma skatindama įmonių verslo iniciatyvą;

d)

	

užtikrina, kad visiems vartotojams Bendrijoje būtų reguliariai ir
teisingai tiekiamos rūdos ir branduolinis kuras;

e)

	

tinkamai prižiūrėdama garantuoja, kad branduolinės medžiagos nebūtų
naudojamos kitiems nei numatyta tikslams;

f)

	

naudojasi jai suteikta nuosavybės teise į specialias skiliąsias medžiagas;

g)

	

kurdama bendrąją specialiųjų medžiagų ir įrangos rinką, remdama laisvą
kapitalo, skirto investicijoms branduolinės energijos srityje, judėjimą
ir užtikrindama specialistams laisvę įsidarbinti Bendrijoje, garantuoja
plačią komercinę realizavimo rinką ir galimybę naudotis pačiomis
geriausiomis techninėmis priemonėmis;

h)

	

užmezga su kitomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis tokius
santykius, kurie skatintų branduolinės energijos naudojimo taikiems
tikslams pažangą.

3 straipsnis

(Panaikintas)

II ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL PAŽANGOS BRANDUOLINĖS ENERGIJOS SRITYJE SKATINIMO

1 SKYRIUS

Mokslinių tyrimų skatinimas

4 straipsnis

1.   Komisija atsako už branduolinių tyrimų skatinimą ir palengvinimą
valstybėse narėse bei už jų papildymą, vykdydama Bendrijos mokslinių
tyrimų ir mokymo programą.

2.   Šią veiklą Komisija vykdo šios Sutarties I priede išvardytose srityse.

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali
keisti šį sąrašą. Komisija konsultuojasi su Mokslo ir technikos
komitetu, įsteigtu pagal 134 straipsnio nuostatas.

5 straipsnis

Siekdama koordinuoti ir papildyti valstybėse narėse atliekamus
mokslinius tyrimus, Komisija konkrečiu prašymu, skirtu konkrečiam
adresatui ir perduodamu jo vyriausybei, arba bendru viešai skelbiamu
prašymu kreipiasi į valstybes nares, asmenis ar įmones, kad jos praneštų
jai apie savo programas, susijusias su prašyme nurodytu moksliniu tyrimu.

Sudariusi suinteresuotiesiems visas galimybes pareikšti savo pastabas,
Komisija gali pateikti pagrįstą nuomonę apie kiekvieną iš jai pateiktų
programų. Tokią nuomonę Komisija turi pateikti, jei valstybė, asmuo ar
įmonė, pateikusi programą, to prašo.

Rengdama tokias nuomones, Komisija siekia mažinti bereikalingus tapačius
tyrimus ir skatina mokslinius tyrimus nepakankamai ištirtose srityse.
Komisija negali skelbti tokių programų be jas pateikusios valstybės,
asmens ar įmonės sutikimo.

Komisija reguliariai skelbia sąrašą tų branduolinių tyrimų sričių,
kurias ji laiko nepakankamai ištirtomis.

Komisija abipusėms konsultacijoms ir keitimuisi informacija gali
sukviesti viešųjų ir privačių mokslinių tyrimų centrų atstovus, taip pat
ir kitus ekspertus, atliekančius tyrimus toje pačioje ar panašioje srityje.

6 straipsnis

Skatindama vykdyti mokslinių tyrimų programas, kurios jai buvo
pateiktos, Komisija gali:

a)

	

teikti finansinę pagalbą, išskyrus subsidijas, pagal mokslinių tyrimų
sutartis;

b)

	

nemokamai arba už mokestį tiekti turimas žaliavas arba specialias
skiliąsias medžiagas tokioms programoms vykdyti;

c)

	

nemokamai arba už mokestį perduoti valstybėms narėms, asmenims ar
įmonėms įrenginius, įrangą arba ekspertų pagalbą;

d)

	

skatinti suinteresuotas valstybes nares, asmenis ar įmones bendrai
finansuoti.

7 straipsnis

Taryba, remdamasi Komisijos, kuri konsultuojasi su Mokslo ir technikos
komitetu, pasiūlymu, vieningai nustato Bendrijos mokslinių tyrimų ir
mokymo programas.

Tokios programos sudaromos ne ilgesniam kaip penkerių metų laikotarpiui.

Šioms programoms vykdyti reikalingos lėšos kasmet įtraukiamos į
Bendrijos mokslinių tyrimų ir investicijų biudžetą.

Komisija užtikrina minėtų programų vykdymą ir pateikia Tarybai metų
pranešimą šiuo klausimu.

Komisija nuolat teikia Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bendro
pobūdžio informaciją apie Bendrijos mokslinių tyrimų ir mokymo programas.

8 straipsnis

1.   Komisija, pasikonsultavusi su Mokslo ir technikos komitetu, įkuria
Jungtinį branduolinių tyrimų centrą.

Šis centras užtikrina mokslinių tyrimų programų ir kitų Komisijos jam
priskirtų užduočių vykdymą.

Centras taip pat užtikrina vienodos branduolinės energijos terminijos ir
vienodos matų sistemos sukūrimą.

Centras įsteigia Centrinį branduolinių matų biurą.

2.   Dėl geografinių ar funkcinių priežasčių Centro veiklą gali vykdyti
atskiros institucijos.

9 straipsnis

1.   Gavusi Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, Komisija
Jungtinio branduolinių tyrimų centro sistemoje gali steigti mokyklas,
kuriose būtų rengiami specialistai, ypač tokių sričių kaip naudingųjų
iškasenų paieška, grynų branduolinių medžiagų gamyba, apšvitinto kuro
perdirbimas, branduolinė inžinerija, sveikata ir sauga bei
radioaktyviųjų izotopų gamyba ir naudojimas.

Komisija nustato tokio mokymo detales.

2.   Įsteigiama universiteto statusą turinti mokslo įstaiga; Taryba,
remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato jos
veiklos pobūdį.

10 straipsnis

Komisija gali tam tikras Bendrijos mokslinių tyrimų programos dalis
patikėti vykdyti valstybėms narėms, asmenims ar įmonėms arba trečiosioms
šalims, tarptautinėms organizacijoms ar trečiųjų šalių nacionaliniams
subjektams, sudarydama su jais sutartį.

11 straipsnis

Komisija skelbia 7, 8 ir 10 straipsniuose minimas mokslinių tyrimų
programas, taip pat reguliarius pranešimus apie pažangą, pasiektą
įgyvendinant programas.

2 SKYRIUS

Informacijos platinimas

1 skirsnis

Informacija, kuria disponuoja Bendrija

12 straipsnis

Valstybės narės, asmenys ar įmonės, padavę paraišką Komisijai, turi
teisę gauti neišimtines licencijas pagal patentus, laikinai saugomas
patento teises, naudinguosius modelius arba Bendrijai priklausančias
patento paraiškas, jei jie gali veiksmingai panaudoti minėtuose
dokumentuose nurodytus išradimus.

Tomis pačiomis sąlygomis Komisija išduoda sublicencijas pagal patentus,
laikinai saugomas patento teises, naudinguosius modelius arba patento
paraiškas, kai Bendrijai priklauso sutartinės licencijos, suteikiančios
įgaliojimus išduoti minėtus dokumentus.

Komisija tokias licencijas ar sublicencijas išduoda su licenciatu
sutartomis sąlygomis ir suteikia visą joms naudoti reikalingą
informaciją. Minėtos sąlygos visų pirma siejasi su tinkamu atlyginimu ir
tam tikrais atvejais – su licenciato teise išduoti sublicencijas
trečiosioms šalims bei su įsipareigojimu laikyti gautą informaciją
komercine paslaptimi.

Nepavykus susitarti dėl trečiojoje pastraipoje nurodytų sąlygų,
licenciatai gali kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą, kad būtų
nustatytos tinkamos sąlygos.

13 straipsnis

Valstybėms narėms, asmenims ir įmonėms Komisija perduoda Bendrijos
gaunamą informaciją, kuriai netaikomos 12 straipsnio nuostatos, jei
tokia informacija gaunama iš jos vykdomos mokslinių tyrimų programos
arba yra perduota Komisijai suteikiant jai teisę laisvai ja naudotis.

Tačiau Komisija, atskleisdama tokią informaciją, gali reikalauti laikyti
ją konfidencialia ir neperduoti jos trečiosioms šalims.

Komisija neturi teisės atskleisti informacijos, pavyzdžiui, vadinamosios
slaptos informacijos, kuri buvo gauta su sąlyga, jog jos naudojimas ar
platinimas bus ribojamas, nebent ji užtikrintų, kad bus laikomasi tokių
apribojimų.

2 skirsnis

Kita informacija

a)   Informacijos skleidimas draugišku susitarimu

14 straipsnis

Komisija, sudarydama draugiškus susitarimus, siekia, kad būtų
pasirūpinta tiek informacijos, padedančios Bendrijai įgyvendinti savo
tikslus, perdavimo, tiek licencijų pagal patentus, laikinai saugomas
patento teises, naudinguosius modelius ar tokią informaciją apimančias
patento paraiškas išdavimo apsauga.

15 straipsnis

Komisija nustato, kokia tvarka valstybės narės, asmenys ar įmonės,
naudodamiesi ja kaip tarpininke, gali keistis preliminariais arba
galutiniais savo mokslinių tyrimų rezultatais, jei tai nėra rezultatai,
kuriuos Bendrija gavo pagal Komisijos sudarytas mokslinių tyrimų sutartis.

Tokia tvarka turi užtikrinti keitimosi informacija konfidencialumą.
Tačiau Komisija gautus mokslinių tyrimų duomenis dokumentavimo tikslais
gali perduoti Jungtiniam branduolinių tyrimų centrui; tai nesuteikia
teisės naudotis informacija, jei ją pateikianti šalis nėra davusi sutikimo.

b)   Privalomas informacijos pateikimas Komisijai

16 straipsnis

1.   Valstybė narė, gavusi patento paraišką ar naudingojo modelio
paraišką, susijusią su išskirtinai branduoliniu objektu, iš karto
kreipiasi į pareiškėją prašydama sutikimo paraiškos turinį nedelsiant
pranešti Komisijai.

Pareiškėjui sutikus, paraiškos turinys Komisijai pateikiamas per tris
mėnesius po paraiškos padavimo. Pareiškėjui nesutikus, valstybė narė per
tą patį laikotarpį praneša Komisijai, kad tokia paraiška gauta.

Komisija gali valstybės narės paprašyti pateikti paraiškos, apie kurią
jai buvo pranešta, turinį.

Komisija tokios informacijos pareikalauja per du mėnesius nuo pranešimo
dienos. Bet koks šio termino pratęsimas reiškia, jog atitinkamai
pratęsiamas ir šios dalies šeštojoje pastraipoje nustatytas terminas.

Gavusi tokį Komisijos prašymą, valstybė narė dar kartą prašo pareiškėjo
sutikimo pateikti jo paraiškos turinį. Jei pareiškėjas sutinka, tokia
informacija nedelsiant pateikiama.

Pareiškėjui nesutikus, valstybė narė vis tiek prašoma per aštuoniolika
mėnesių nuo paraiškos padavimo dienos pateikti šią informaciją Komisijai.

2.   Per aštuoniolika mėnesių nuo paraiškos padavimo valstybės narės
praneša Komisijai apie bet kokias egzistuojančias, bet dar nepaskelbtas
patento paraiškas ar naudingojo modelio paraiškas, kurios, jų manymu,
yra prima facie susijusios su objektu, kuris nors nėra išskirtinai
branduolinis, tačiau tiesiogiai susijęs su branduolinės energijos plėtra
Bendrijoje ir turintis jai esminės įtakos.

Komisijos prašymu tokios paraiškos turinys jai pateikiamas per du mėnesius.

3.   Kad gautas paraiškas būtų galima kuo greičiau paskelbti, valstybės
narės kiek įmanoma sutrumpina patentų paraiškų ar naudingųjų modelių
paraiškų, susijusių su 1 ir 2 dalyse nurodytais objektais, dėl kurių yra
gautas Komisijos prašymas, nagrinėjimo laiką.

4.   Komisija pirmiau minėtą perduotą informaciją laiko konfidencialia.
Ji gali būti naudojama tik dokumentavimo tikslais. Tačiau, gavusi
pareiškėjo sutikimą arba vadovaudamasi 17–23 straipsnių nuostatomis,
Komisija gali pasinaudoti išradimais, apie kuriuos jai buvo pranešta.

5.   Šio straipsnio nuostatos netaikomos tais atvejais, kai susitarimas,
sudarytas su trečiąja valstybe ar tarptautine organizacija, draudžia
pateikti minėtąją informaciją.

c)   Licencijų išdavimas arbitražo arba privalomąja tvarka

17 straipsnis

1.   Nepavykus sudaryti draugiško susitarimo, pagal 18–23 straipsnių
nuostatas neišimtinės licencijos arbitražo arba privalomąja tvarka gali
būti išduodamos:

a)

	

Bendrijai arba bendrosioms įmonėms, kurioms tokia teisė pagal 48
straipsnį suteikiama patentų, laikinai saugomų patento teisių arba
naudingųjų modelių, tiesiogiai susijusių su išradimais branduolinių
tyrimų srityje, atžvilgiu, jei tokios licencijos įmonėms yra
reikalingos, kad jos galėtų tęsti savo mokslinius tyrimus, arba yra
būtinos, kad veiktų jų įrenginiai.

Komisijos prašymu tokiose licencijose numatoma teisė suteikti
trečiosioms šalims leidimą naudotis išradimu tais atvejais, kai jos
atlieka darbus arba vykdo užsakymus Bendrijos arba bendrųjų įmonių pavedimu;

b)

	

asmenims arba įmonėms, kurie kreipėsi į Komisiją, prašydami tokių
licencijų patentams, laikinai saugomoms patento teisėms ar
naudingiesiems modeliams, susijusiems su išradimais, kurie turi
tiesioginę įtaką su branduolinei energijos plėtrai Bendrijoje, jei
laikomasi visų šių sąlygų:

i)

	

nuo patento paraiškos padavimo yra praėję ne mažiau kaip ketveri metai,
išskyrus tuos atvejus, kai išradimas yra susijęs su išskirtinai
branduoliniu objektu;

ii)

	

valstybėje narėje, kurios teritorijoje saugomas išradimas, reikalavimai
to išradimo atžvilgiu, susiję su branduolinės energijos plėtra pagal
Komisijos tokios plėtros koncepciją, nėra tenkinami;

iii)

	

savininkas, paprašytas pats įvykdyti tokius reikalavimus arba
pasirūpinti, kad tai padarytų licenciatai, neįvykdė tokio prašymo;

iv)

	

paraiškas gauti licencijas padavę asmenys ar įmonės, pasinaudodami
išradimu, gali veiksmingai vykdyti tokius reikalavimus.

Valstybės narės, norėdamos įvykdyti šiuos reikalavimus, neturi teisės
imtis jokių jų nacionaliniuose teisės aktuose numatytų prievartos
priemonių, kurios apribotų išradimui suteiktą apsaugą, išskyrus atvejus,
kai yra gautas išankstinis Komisijos prašymas.

2.   Neišimtinė licencija negali būti išduota taip, kaip numatyta
1 dalyje, jei jos savininkas gali įrodyti turįs teisėtų priežasčių, ypač
jei jis įrodo, jog neturėjo pakankamai laiko.

3.   Licencijos išdavimas pagal 1 dalies nuostatas suteikia teisę į
visišką kompensaciją, dėl kurios sumos susitaria patento, laikinai
saugomos patento teisės ar naudingojo modelio savininkas ir licenciatas.

4.   Šio straipsnio nuostatos nepažeidžia Paryžiaus konvencijos dėl
pramoninės nuosavybės apsaugos nuostatų.

18 straipsnis

Siekiant šiame skirsnyje nurodytų tikslų, įsteigiamas Arbitražo
komitetas. Taryba, remdamasi Europos Sąjungos Teisingumo Teismo
pasiūlymu, skiria komiteto narius bei nustato šio Komiteto Darbo tvarkos
taisykles.

Per vieną mėnesį nuo pranešimo apie Arbitražo komiteto sprendimą dienos,
šalys gali Europos Sąjungos Teisingumo Teismui pateikti dėl jo
apeliacinį skundą, sustabdantį sprendimo vykdymą. Europos Sąjungos
Teisingumo Teismas nagrinėja tik formalų sprendimo galiojimą ir
Arbitražo komiteto pateiktą šios Sutarties nuostatų išaiškinimą.

Galutiniai Arbitražo komiteto sprendimai suinteresuotoms šalims turi res
judicata galią. Jų vykdymas užtikrinamas 164 straipsnyje nurodyta tvarka.

19 straipsnis

Tais atvejais, kai Komisija, nepavykus sudaryti draugiško susitarimo,
ketina siekti, kad licencija būtų išduota vienu iš 17 straipsnyje
nurodytų atvejų, apie tokį savo ketinimą ji praneša patento, laikinai
saugomos patento teisės, naudingojo modelio ar patento paraiškos
savininkui ir tame pranešime nurodo pareiškėjo pavardę ar pavadinimą bei
prašomos licencijos taikymo sritį.

20 straipsnis

Per vieną mėnesį nuo 19 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo savininkas
gali pasiūlyti Komisijai, o tam tikrais atvejais – pareiškėjui sudaryti
specialų susitarimą dėl klausimo perdavimo svarstyti Arbitražo komitetui.

Komisijai ar pareiškėjui atsisakius sudaryti tokį susitarimą, Komisija
nereikalauja, kad valstybė narė ar jos atitinkamos institucijos išduotų
licenciją arba pasirūpintų, kad ji būtų išduota.

Arbitražo komitetui gavus specialiu susitarimu jam perduotą klausimą ir
nustačius, jog Komisijos prašymas atitinka šios Sutarties 17 straipsnio
nuostatas, Komitetas priima pagrįstą sprendimą, numatantį išduoti
licenciją pareiškėjui bei nustatantį licencijos sąlygas, taip pat atlygį
už ją, jei šalys nepasiekė susitarimo šiais klausimais.

21 straipsnis

Jei savininkas nesiūlo klausimo perduoti Arbitražo komitetui, Komisija
gali paprašyti suinteresuotos valstybės narės ar jos atitinkamos
institucijos išduoti licenciją arba pasirūpinti, kad ji būtų išduota.

Valstybė narė ar jos atitinkamos institucijos, išklausiusios savininką
ir nusprendusios, jog nesilaikoma 17 straipsnio nuostatų, praneša
Komisijai, kad atsisako išduoti licenciją ar pasirūpinti, kad ji būtų
išduota.

Jeigu atsisakoma išduoti licenciją ar pasirūpinti, kad ji būtų išduota,
arba per keturis mėnesius po prašymo pateikimo negaunama jokios su
licencijos išdavimu susijusios informacijos, Komisija per du mėnesius
kreipiasi į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą.

Bylą nagrinėjant Europos Sąjungos Teisingumo Teisme, privalo būti
išklausytas savininkas.

Europos Sąjungos Teisingumo Teismui priėmus sprendimą, kad 17
straipsnyje numatytų sąlygų buvo laikomasi, suinteresuota valstybė narė
ar jos atitinkamos institucijos imasi tokių priemonių, kokios yra
būtinos tam sprendimui vykdyti.

22 straipsnis

1.   Jei patento, laikinai saugomos patento teisės ar naudingojo modelio
savininkas ir licenciatas nesusitaria dėl kompensacijos dydžio,
suinteresuotos šalys gali sudaryti specialų susitarimą dėl klausimo
perdavimo Arbitražo komitetui.

Sudarydamos tokį susitarimą šalys atsisako teisės iškelti bet kokią kitą
bylą nei numatyta 18 straipsnyje.

2.   Licenciatui nesutikus sudaryti specialaus susitarimo, jam suteikta
licencija laikoma negaliojančia.

Savininkui nesutikus sudaryti specialaus susitarimo, šiame straipsnyje
numatytą kompensaciją nustato atitinkamos nacionalinės institucijos.

23 straipsnis

Po vienerių metų Arbitražo komiteto ar atitinkamų nacionalinių
institucijų sprendimai dėl licencijos sąlygų gali būti persvarstyti, jei
turima tam pagrindo suteikiančių naujų faktų.

Sprendimą persvarsto jį priėmusi institucija.

3 skirsnis

Slaptumo nuostatos

24 straipsnis

Informacijai, kurią Bendrija gauna vykdydama mokslinių tyrimų programą
ir kurią atskleidus gali būti pažeisti vienos ar kelių valstybių narių
gynybiniai interesai, taikomas slaptumo režimas, reglamentuojamas šių
nuostatų:

1.

	

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priima saugumo reglamentus,
kuriuose, atsižvelgdama į šio straipsnio nuostatas, nustato skirtingus
taikytinus slaptumo lygmenis ir atitinkamas kiekvieno slaptumo lygmens
apsaugos priemones.

2.

	

Jei Komisija mano, jog atskleidus tam tikrą informaciją gali būti
pažeisti vienos ar kelių Bendrijos valstybių narių gynybiniai interesai,
ji šiai informacijai laikinai taiko tokį slaptumo lygmenį, koks tokiu
tikslu yra nustatytas pagal saugumo reglamentus.

Tokią informaciją ji nedelsdama perduoda valstybėms narėms, kurios tokiu
pat būdu laikinai užtikrina jos slaptumą.

Valstybės narės per tris mėnesius Komisijai praneša, ar jos norėtų
palikti tokį pat informacijai laikinai taikomą slaptumo lygmenį,
pakeisti jį kitu ar paskelbti informaciją neslapta.

Pasibaigus šiam laikotarpiui, informacijai taikomas aukščiausias
reikalaujamas lygmuo. Komisija apie tai praneša valstybėms narėms.

Komisijos ar valstybės narės prašymu Taryba, spręsdama vieningai, bet
kada gali imti taikyti kitą lygmenį arba paskelbti informaciją neslapta.
Prieš priimdama sprendimą valstybės narės prašymu, Taryba gauna
Komisijos nuomonę.

3.

	

12 ir 13 straipsnių nuostatos netaikomos informacijai, kuriai yra
taikomas slaptumo lygmuo.

Vis dėlto, jei laikomasi reikiamų apsaugos priemonių:

a)

	

12 ir 13 straipsniuose nurodytą informaciją Komisija gali perduoti:

i)

	

bendrajai įmonei;

ii)

	

asmeniui ar įmonei, išskyrus bendrąją įmonę, per tą valstybę narę,
kurios teritorijoje tas asmuo ar įmonė veikia;

b)

	

13 straipsnyje nurodytą informaciją valstybė narė gali perduoti asmeniui
ar įmonei, išskyrus bendrąją įmonę, veikiančiai tos valstybės
teritorijoje, jei apie šį perdavimą pranešama Komisijai;

c)

	

Kiekviena valstybė narė turi teisę reikalauti, kad Komisija išduotų
licenciją pagal 12 straipsnio nuostatas, kad būtų patenkinti tos
valstybės ar jos teritorijoje veikiančio asmens ar įmonės poreikiai.

25 straipsnis

1.   Valstybė narė, pranešdama apie tai, kad yra patento paraiška ar
naudingojo modelio paraiška, susijusi su 16 straipsnio 1 arba 2 dalyje
nurodytu objektu, arba pateikdama tokios paraiškos turinį, prireikus
atkreipia dėmesį į būtinybę dėl gynybinių priežasčių taikyti tam tikrą
slaptumo lygmenį, kartu nurodydama galimą tokio lygmens taikymo trukmę.

Komisija kitoms valstybėms narėms perduoda visus pranešimus, gautus
pagal pirmojoje pastraipoje nurodytas nuostatas. Komisija ir valstybės
narės imasi tų priemonių, kurios pagal saugumo reglamentus atitinka
slaptumo lygmenį, kurio prašo kilmės valstybė.

2.   Komisija tokius pranešimus taip pat gali perduoti bendrosioms
įmonėms arba per valstybę narę – asmeniui ar įmonei, išskyrus bendrąją
įmonę, veikiančią tos valstybės teritorijoje.

Išradimai, kurie yra 1 dalyje nurodytų paraiškų objektas, gali būti
naudojami tik gavus pareiškėjo sutikimą arba laikantis 17–23 straipsnių
nuostatų.

Minėtiems pranešimams ir tam tikrais atvejais šioje dalyje minimam
išradimų naudojimui taikomos priemonės, kurios pagal saugumo reglamentus
atitinka slaptumo lygmenį, kurio prašo kilmės valstybė.

Minėti pranešimai visais atvejais gali būti perduodami tik kilmės
valstybei sutikus. Atsisakyti leisti juos perduoti arba naudotis
išradimais galima tik dėl gynybinių priežasčių.

3.   Komisijos ar valstybės narės prašymu Taryba, spręsdama vieningai,
gali bet kada imti taikyti kitą lygmenį arba paskelbti informaciją
neslapta. Prieš priimdama sprendimą valstybės narės prašymu, Taryba
gauna Komisijos nuomonę.

26 straipsnis

1.   Tais atvejais, kai informacija, kuri yra patentų, patento paraiškų,
laikinai saugomų patento teisių, naudingųjų modelių arba naudingojo
modelio paraiškų objektas, įslaptinama pagal 24 ir 25 straipsnių
nuostatas, valstybės, paprašiusios tokio įslaptinimo, negali atsisakyti
leisti paduoti atitinkamas paraiškas kitose valstybėse narėse.

Kiekviena valstybė narė imasi reikiamų priemonių, kad užtikrintų
minėtųjų teisių ir paraiškų slaptumą jos įstatymuose ir kituose teisės
aktuose numatyta tvarka.

2.   Bendrijai nepriklausančiose valstybėse paraiškos, susijusios su
informacija, įslaptinta pagal 24 straipsnio nuostatas, negali būti
paduodamos, išskyrus tuos atvejus, kai gaunamas vieningas valstybių
narių pritarimas. Valstybėms narėms nepareiškus savo nuomonės, praėjus
šešiems mėnesiams po to, kai Komisija informaciją perduoda valstybėms
narėms, jų sutikimas laikomas gautu.

27 straipsnis

Bet kokios žalos, patirtos pareiškėjo dėl informacijos įslaptinimo dėl
gynybinių priežasčių, atlyginimą pareiškėjui reglamentuoja valstybių
narių nacionalinių įstatymų nuostatos ir už jį yra atsakinga valstybė,
kuri padavė paraišką dėl tokio įslaptinimo, gavo aukštesnį slaptumo
lygmenį ar galimybę pratęsti įslaptinimo laiką, arba kurios iniciatyva
Bendrijai nepriklausančiose valstybėse buvo uždrausta paduoti paraiškas.

Tais atvejais, kai kelios valstybės narės gavo aukštesnį slaptumo
lygmenį ar galimybę pratęsti įslaptinimo laiką arba pasirūpino, kad būtų
uždrausta paduoti paraiškas Bendrijai nepriklausančiose valstybėse, jos
yra bendrai atsakingos už bet kokios žalos, patirtos dėl tokių jų
veiksmų, atlyginimą.

Bendrija negali reikalauti šiame straipsnyje numatyto žalos atlyginimo.

4 skirsnis

Ypatingosios nuostatos

28 straipsnis

Tais atvejais, kai neskelbtos patento paraiškos ar naudingojo modelių
paraiškos arba dėl gynybinių priežasčių įslaptinti patentai ar
naudingieji modeliai, apie juos pranešus Komisijai, yra netinkamai
naudojami arba tampa žinomi neįgaliotam asmeniui, Bendrija atlygina
suinteresuotos šalies patirtą žalą.

Neapribodama savo pačios teisių žalą padariusio asmens atžvilgiu,
Bendrija pagal atlygintos žalos apimtį įgyja tokias pat teises pareikšti
ieškinį trečiosioms šalims kaip ir kiti suinteresuotieji asmenys. Tai
nedaro įtakos Bendrijos teisei pagal galiojančias bendrąsias nuostatas
pateikti ieškinį asmeniui, atsakingam už padarytą žalą.

29 straipsnis

Susitarimus arba sutartis dėl keitimosi moksline ar pramonine
informacija branduolinės energijos srityje, kurių viena susitariančioji
šalis yra valstybė narė, asmuo arba įmonė, kita susitariančioji šalis
yra trečioji valstybė, tarptautinė organizacija arba trečiosios
valstybės nacionalinis subjektas, kai bet kuriai iš susitariančiųjų
šalių būtinas įgyvendinančios savo suverenitetą valstybės parašas,
sudaro Komisija.

Tačiau, vadovaudamasi 103 ir 104 straipsnių nuostatomis, Komisija gali
tokiomis sąlygomis, kokias ji mano esant tinkamas, įgalioti tokius
susitarimus sudaryti valstybę narę, asmenį ar įmonę.

3 SKYRIUS

Sveikata ir sauga

30 straipsnis

Bendrijoje nustatomi pagrindiniai darbuotojų ir plačiosios visuomenės
sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamos grėsmės
standartai.

Sąvoka „pagrindiniai standartai“ apima:

a)

	

didžiausias leistinas dozes, nepažeidžiančias nustatytų saugos reikalavimų;

b)

	

didžiausius leistinus apšvitos ir taršos lygius;

c)

	

pagrindinius darbuotojų sveikatos priežiūros principus.

31 straipsnis

Pagrindinius standartus rengia Komisija, gavusi Mokslo ir technikos
komiteto paskirtų asmenų grupės, sudarytos iš valstybių narių mokslinių
ekspertų, visų pirma visuomenės sveikatos ekspertų, nuomonę. Dėl šių
pagrindinių standartų Komisija gauna Ekonomikos ir socialinių reikalų
komiteto nuomonę.

Pagrindinius standartus nustato Taryba, pasikonsultavusi su Europos
Parlamentu bei remdamasi Komisijos, kuri jai perduoda minėtų komitetų
pareikštas nuomones, pasiūlymu; Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.

32 straipsnis

Komisijos ar valstybės narės prašymu pagrindiniai standartai gali būti
peržiūrimi ar papildomi 31 straipsnyje nurodyta tvarka.

Visus valstybių narių prašymus nagrinėja Komisija.

33 straipsnis

Kiekviena valstybė narė atitinkamas nuostatas įtvirtina įstatymais ir
kitais teisės aktais, kad užtikrintų, jog būtų laikomasi nustatytų
pagrindinių standartų, taip pat imasi reikiamų priemonių mokymo,
švietimo ir profesinio rengimo srityse.

Komisija teikia reikiamas rekomendacijas dėl šioje srityje taikomų
valstybių narių nuostatų suderinimo.

Šiuo tikslu valstybės narės pateikia Komisijai šios Sutarties
įsigaliojimo dieną taikytas nuostatas ir visus vėlesnius tokio pat
pobūdžio nuostatų projektus.

Rekomendacijos, kurias Komisija pageidauja pateikti dėl šių nuostatų
projektų, pateikiamos per tris mėnesius nuo šių nuostatų projektų
pateikimo dienos.

34 straipsnis

Valstybė narė, kurios teritorijoje planuojami ypač pavojingi bandymai,
imasi papildomų sveikatos ir saugos priemonių, dėl kurių ji pirma gauna
Komisijos nuomonę.

Tais atvejais, kai minėtieji bandymai gali sukelti padarinius kitų
valstybių narių teritorijose, jiems reikalingas Komisijos sutikimas.

35 straipsnis

Kiekviena valstybė narė įsteigia įrenginius, reikalingus oro, vandens ir
dirvos radioaktyvumo lygiui stebėti ir užtikrinti, kad būtų laikomasi
pagrindinių standartų.

Komisija turi teisę patekti į tokius įrenginius; ji gali tikrinti jų
darbą ir veiksmingumą.

36 straipsnis

Atitinkamos institucijos reguliariai perduoda Komisijai informaciją apie
35 straipsnyje nurodytus patikrinimus, kad ji būtų nuolat informuojama
apie visuomenę veikiančio radioaktyvumo lygį.

37 straipsnis

Kiekviena valstybė narė Komisijai pateikia tokius bendrus duomenis apie
radioaktyviųjų atliekų laidojimo bet kokia forma planą, kokių reikia
nustatyti, ar dėl tokio plano įgyvendinimo nebus radioaktyviai užterštas
kitos valstybės narės vanduo, dirva ar oro erdvė.

Komisija savo nuomonę pareiškia per šešis mėnesius pasikonsultavusi su
31 straipsnyje nurodyta ekspertų grupe.

38 straipsnis

Komisija valstybėms narėms teikia rekomendacijas dėl oro, vandens ir
dirvos radioaktyvumo lygio.

Skubiais atvejais Komisija išleidžia direktyvą, kuria suinteresuota
valstybė narė prašoma per Komisijos nustatytą laiką imtis visų būtinų
priemonių, kad nebūtų pažeisti pagrindiniai standartai ir užtikrintas
reglamentavimo laikymasis.

Jei tokia valstybė per nustatytą laiką neįgyvendina Komisijos
direktyvos, Komisija ar bet kuri suinteresuota valstybė narė gali
nedelsdamos, nukrypdamos nuo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 258
ir 259 straipsnių nuostatų, kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą.

39 straipsnis

Įsteigus Jungtinį branduolinių tyrimų centrą, Komisija jo struktūroje
iškart įsteigia Sveikatos ir saugos dokumentacijos ir tyrimų skyrių.

Svarbiausias šio skyriaus uždavinys – rinkti 33, 36 bei 37 straipsniuose
nurodytą dokumentaciją ir informaciją bei padėti Komisijai atlikti šiame
skyriuje nurodytus uždavinius.

4 SKYRIUS

Investicijos

40 straipsnis

Siekiant skatinti asmenų ir įmonių veiklą ir sudaryti sąlygas
koordinuotai jų investicijų plėtrai branduolinės energijos srityje,
Komisija reguliariai skelbia parodomąsias programas, kuriose visų pirma
nurodo branduolinės energijos gamybos tikslus bei visas jiems
įgyvendinti būtinų investicijų rūšis.

Prieš skelbdama tokias programas Komisija gauna Ekonomikos ir socialinių
reikalų komiteto nuomonę.

41 straipsnis

Asmenys ir įmonės, besiverčiantys šios Sutarties II priede išvardytomis
pramoninės veiklos rūšimis, Komisijai pateikia investavimo projektus,
susijusius su naujais įrenginiais, taip pat su keitimu arba pertvarkymu,
kurie atitinka pobūdžio ir dydžio kriterijus, nustatytus Tarybos
remiantis Komisijos pasiūlymu.

Pirmiau nurodytą pramoninės veiklos rūšių sąrašą Taryba gali keisti
kvalifikuota balsų dauguma remdamasi Komisijos, kuri pirma gauna
Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, pasiūlymu.

42 straipsnis

Apie 41 straipsnyje minimus projektus Komisijai ir informaciniais
tikslais – suinteresuotai valstybei narei pranešama ne vėliau kaip likus
trims mėnesiams iki pirmųjų sutarčių su tiekėjais sudarymo arba, jei
įmonė darbus atlieka naudodama nuosavas lėšas, ne vėliau kaip likus
trims mėnesiams iki darbų pradžios.

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali keisti šį terminą.

43 straipsnis

Komisija su asmenimis arba įmonėmis aptaria visus su šios Sutarties
tikslais susijusius investavimo projektų aspektus.

Savo nuomonę ji pateikia suinteresuotai valstybei narei.

44 straipsnis

Komisija, gavusi suinteresuotų valstybių narių, asmenų ar įmonių
sutikimą, gali paskelbti jai pateiktus investavimo projektus.

5 SKYRIUS

Bendrosios įmonės

45 straipsnis

Branduolinės pramonės plėtrai Bendrijoje ypač svarbios įmonės gali būti
steigiamos kaip šioje Sutartyje apibrėžtos bendrosios įmonės laikantis
toliau išdėstytų straipsnių nuostatų.

46 straipsnis

1.   Komisija nagrinėja kiekvieną bendrosios įmonės steigimo projektą
neatsižvelgdama į tai, ar jį inicijuoja Komisija, valstybė narė ar bet
kuri kita šalis.

Šiuo tikslu Komisija gauna valstybių narių bei valstybinių ar privačių
institucijų, jos manymu galinčių pateikti vertingų patarimų, nuomonę.

2.   Komisija perduoda Tarybai visus bendrosios įmonės steigimo
projektus, prie jų pridėdama savo pagrįstą nuomonę.

Jei Komisijos nuomonė dėl siūlomos steigti bendrosios įmonės
reikalingumo yra teigiama, ji Tarybai pateikia pasiūlymus dėl:

a)

	

vietos;

b)

	

įstatų;

c)

	

finansavimo dydžio ir terminų;

d)

	

galimo Bendrijos dalyvavimo finansuojant bendrąją įmonę;

e)

	

galimo trečiosios valstybės, tarptautinės organizacijos arba trečiosios
valstybės nacionalinio subjekto dalyvavimo finansuojant bendrąją įmonę
ar ją valdant;

f)

	

kurio nors ar visų šios Sutarties III priede nurodytų pranašumų suteikimo.

Prie šių pasiūlymų Komisija prideda išsamų pranešimą apie visą projektą.

47 straipsnis

Taryba, kai Komisija perduoda klausimą jai svarstyti, gali prašyti jos
pateikti tokią papildomą informaciją ar atlikti tokius tolesnius
tyrimus, kurie, Tarybos manymu, yra būtini.

Jei Taryba kvalifikuota balsų dauguma nusprendžia, kad Komisijos
perduotas projektas, dėl kurio ji pareiškė neigiamą nuomonę, vis tiek
turėtų būti vykdomas, Komisija pateikia Tarybai 46 straipsnyje nurodytus
pasiūlymus bei išsamų pranešimą.

Komisijai pareiškus teigiamą nuomonę arba ankstesnėje pastraipoje
nurodytu atveju, Taryba dėl kiekvieno Komisijos pasiūlymo sprendimą
priima kvalifikuota balsų dauguma.

Tačiau Taryba vieningai sprendžia dėl:

a)

	

Bendrijos dalyvavimo finansuojant bendrąją įmonę;

b)

	

trečiosios valstybės, tarptautinės organizacijos arba trečiosios
valstybės nacionalinio subjekto dalyvavimo finansuojant bendrąją įmonę
ar ją valdant.

48 straipsnis

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai nuspręsti
kiekvienai bendrajai įmonei suteikti kurias nors ar visas šios Sutarties
III priede nurodytas lengvatas; kiekviena valstybė narė savo ruožtu
užtikrina, kad šios lengvatos būtų suteiktos.

Taryba tokia pat tvarka gali nustatyti sąlygas, kuriomis tokios
lengvatos yra suteikiamos.

49 straipsnis

Bendrosios įmonės steigiamos Tarybos sprendimu.

Kiekviena bendroji įmonė yra juridinis asmuo.

Kiekvienoje valstybėje narėje ji naudojasi plačiausiu teisnumu,
suteikiamu juridiniams asmenims pagal jų atitinkamus nacionalinius
įstatymus; ji gali įsigyti kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo
disponuoti ir būti šalimi teismo procesuose.

Kiekvienai bendrajai įmonei galioja pramonės ar komercinėms įmonėms
taikomos taisyklės, jei šioje Sutartyje ar jos pačios įstatuose
nenumatyta kitaip; įstatuose gali būti pateikiama papildoma nuoroda į
valstybių narių nacionalinius įstatymus.

Išskyrus tuos atvejus, kai jurisdikcija pagal šią Sutartį suteikiama
Europos Sąjungos Teisingumo Teismui, su bendrosiomis įmonėmis susijusius
ginčus sprendžia atitinkami kompetentingi nacionaliniai teismai.

50 straipsnis

Prireikus bendrųjų įmonių įstatai keičiami pagal į juos šiuo tikslu
įtrauktas specialias nuostatas.

Tačiau tokie pakeitimai neįsigalioja, kol Taryba, remdamasi Komisijos
pasiūlymu, jų nepatvirtina 47 straipsnyje numatyta tvarka.

51 straipsnis

Kol bus įsteigtos už bendrųjų įmonių veiklą atsakingos institucijos,
Komisija atsako už visų Tarybos sprendimų, susijusių su šių įmonių
steigimu, vykdymą.

6 SKYRIUS

Tiekimas

52 straipsnis

1.   Rūdų, žaliavų ir specialių skiliųjų medžiagų tiekimą pagal šio
skyriaus nuostatas užtikrina bendra tiekimo politika, grindžiama lygių
galimybių naudotis ištekliais principu.

2.   Šiuo tikslu ir laikantis šiame skyriuje nurodytų sąlygų:

a)

	

draudžiama bet kokia veikla, kuria tam tikriems vartotojams siekiama
užtikrinti išskirtinę padėtį;

b)

	

įkuriama Agentūra, kuriai suteikiama teisė rinktis valstybių narių
teritorijose gaminamas rūdas, žaliavas bei specialias skiliąsias
medžiagas ir išskirtinė teisė sudaryti sutartis dėl rūdų, žaliavų ir
specialių skiliųjų medžiagų, Bendrijos kilmės ar kilusių už jos ribų,
tiekimo.

Agentūra neturi teisės diskriminuoti vartotojų remdamasi tuo, kaip jie
ketina panaudoti prašomus išteklius, išskyrus atvejus, kai toks
panaudojimas yra neteisėtas arba prieštarauja sąlygoms, kurias
konkrečiai siuntai yra nustatę tiekėjai iš Bendrijai nepriklausančių šalių.

1 skirsnis

Agentūra

53 straipsnis

Agentūros veiklą prižiūri Komisija, kuri leidžia jai skirtas direktyvas,
turi veto teisę jos sprendimų atžvilgiu ir skiria jos generalinį
direktorių bei generalinio direktoriaus pavaduotoją.

Apie kiekvieną numanomą ar įvykdytą Agentūros veiksmą, atliktą
pasinaudojant jai suteikta pasirinkimo teise ar išskirtine teise
sudaryti tiekimo sutartis, suinteresuotos šalys gali pranešti Komisijai,
kuri per vieną mėnesį privalo priimti sprendimą tuo klausimu.

54 straipsnis

Agentūra yra finansiškai savarankiškas juridinis asmuo.

Agentūros įstatus kvalifikuota balsų dauguma nustato Taryba remdamasi
Komisijos pasiūlymu.

Įstatai gali būti keičiami ta pačia tvarka.

Įstatai nustato Agentūros kapitalo dydį bei sąlygas, kuriomis jis
pasirašomas. Pagrindinė kapitalo dalis visada priklauso Bendrijai ir
valstybėms narėms. Valstybės narės bendru sutarimu priima sprendimus dėl
kapitalo įnašų.

Agentūros įstatai nustato jos veiklos komercinio valdymo taisykles.
Juose taip pat gali būti numatytas mokestis už sandorius, skirtas
Agentūros veiklos sąnaudoms padengti.

55 straipsnis

Valstybės narės perduoda arba pasirūpina, kad Agentūrai būtų perduota
visa reikiama informacija, kuri leistų jai naudotis pasirinkimo teise
bei išskirtine teise sudaryti tiekimo sutartis.

56 straipsnis

Valstybės narės savo teritorijose užtikrina netrukdomą Agentūros veiklą.

Jos gali įsteigti vieną ar kelias institucijas, įgaliotas palaikant
santykius su Agentūra atstovauti gamintojams ar vartotojams,
veikiantiems jų jurisdikcijai priklausančiose neeuropinėse teritorijose.

2 skirsnis

Bendrijos kilmės rūdos, žaliavos bei specialios skiliosios medžiagos

57 straipsnis

1.   Agentūros pasirinkimo teisė apima:

a)

	

teisių naudoti ir sunaudoti Bendrijai pagal 8 skyriaus nuostatas
priklausančias medžiagas įgijimą;

b)

	

nuosavybės teisės visais kitais atvejais įgijimą.

2.   Agentūra savo pasirinkimo teise naudojasi sudarydama sutartis su
rūdų, žaliavų ir specialių skiliųjų medžiagų gamintojais.

Pagal 58, 62 ir 63 straipsnių nuostatas kiekvienas gamintojas pasiūlo
Agentūrai rūdų, žaliavų ar specialių skiliųjų medžiagų, kurias jis
gamina valstybių narių teritorijose, prieš jas panaudojant, gabenant į
kitą vietą ar sandėliuojant.

58 straipsnis

Jei gamintojo veikla apima keletą gamybos etapų nuo rūdos gavybos iki
metalo gamybos, įskaitant pačią metalo gamybą, gaminį Agentūrai jis gali
pasiūlyti bet kuriuo gamybos etapu.

Tokia pat nuostata taikoma ir dviem ar kelioms susijusioms įmonėms, apie
kurių ryšį buvo deramai pranešta Komisijai ir kuris su ja buvo aptartas
43 ir 44 straipsniuose nurodyta tvarka.

59 straipsnis

Jei Agentūra nesinaudoja savo pasirinkimo teise visos ar dalies
gamintojo produkcijos atžvilgiu, gamintojas:

a)

	

gali naudodamas nuosavas lėšas arba sudaręs sutartį perdirbti rūdas,
žaliavas ar specialias skiliąsias medžiagas, jei pasiūlys Agentūrai po
tokio perdirbimo gautą gaminį;

b)

	

Komisijos sprendimu gavęs leidimą gali parduoti turimą produkciją už
Bendrijos ribų, jei jo siūlomos sąlygos nėra geresnės nei prieš tai
siūlytos Agentūrai. Tačiau specialios skiliosios medžiagos gali būti
eksportuojamos tik tarpininkaujant Agentūrai bei laikantis
62 straipsnio nuostatų.

Komisija gali neduoti minėto leidimo, jei išteklių gavėjai negali
garantuoti, kad bus apsaugoti bendri Bendrijos interesai, arba jei tokių
sutarčių sąlygos prieštarauja šios Sutarties tikslams.

60 straipsnis

Potencialūs vartotojai Agentūrai reguliariai praneša, kokių išteklių
jiems reikia, nurodydami jų kiekius, fizines bei chemines savybes, jų
kilmės vietą, tikslinę paskirtį, pristatymo terminus ir kainų nustatymo
sąlygas, kas sudaro tiekimo sutarties, kurią jie norėtų sudaryti, sąlygas.

Gamintojai savo ruožtu praneša Agentūrai apie pasiūlymus, kuriuos jie
gali pateikti, nurodydami visas detales, visų pirma sutarčių trukmę,
reikalingas jų gamybos programoms sudaryti. Minėtųjų sutarčių trukmė
negali būti ilgesnė kaip dešimt metų, išskyrus su Komisija sutartus atvejus.

Agentūra praneša visiems potencialiems vartotojams apie pasiūlymus bei
gautų paraiškų apimtis ir paprašo jų per nustatytą laiką pateikti savo
užsakymus.

Gavusi visus minėtus užsakymus, Agentūra paskelbia sąlygas, kuriomis ji
gali juos įvykdyti.

Jeigu Agentūra negali visiškai įvykdyti visų gautų užsakymų, ji,
laikydamasi 68 ir 69 straipsnio nuostatų, proporcingai padalina
kiekvieno pasiūlymo išteklius atitinkamiems užsakymams.

Agentūros taisyklėse, kurias turi patvirtinti Komisija, nustatomi
paklausos ir pasiūlos derinimo būdai.

61 straipsnis

Agentūra įvykdo visus gautus užsakymus, nebent tai padaryti sutrukdytų
teisinės ar esminės kliūtys.

Sudarydama sutartį, Agentūra, nepažeisdama 52 straipsnio nuostatų, gali
reikalauti, kad vartotojai sumokėtų atitinkamą avansą kaip užstatą arba
padėtų Agentūrai laikytis jos ilgalaikių įsipareigojimų gamintojams, jei
tokie įsipareigojimai yra būtini vykdant tą užsakymą.

62 straipsnis

1.   Agentūra specialių skiliųjų medžiagų, pagamintų valstybių narių
teritorijoje, pasirinkimo teise naudojasi siekdama:

a)

	

patenkinti Bendrijos vartotojų poreikius, laikantis 60 straipsnio
nuostatų; arba

b)

	

pati saugoti tokias medžiagas; arba

c)

	

eksportuoti tokias medžiagas gavus Komisijos leidimą pagal 59 straipsnio
b punkto antrosios pastraipos nuostatas.

2.   Vis dėlto šios medžiagos bei perdirbti tinkamos radioaktyviosios
atliekos, kurioms toliau taikomos 7 skyriaus nuostatos, paliekamos
gamintojui, kad jis galėtų:

a)

	

saugoti jas, gavęs Agentūros leidimą; arba

b)

	

naudoti jas savo poreikiams; arba

c)

	

pasiūlyti jas Bendrijos įmonėms pagal jų poreikius, kai programai, apie
kurią buvo deramai pranešta Komisijai, vykdyti tokios įmonės su
gamintoju yra susijusios tiesioginiais ryšiais, kuriais nei siekiama
riboti, nei ribojama gamyba, technikos plėtra ar investicijos, nei
nederamais būdais kuriama nelygybė tarp Bendrijos vartotojų.

3.   89 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatos taikomos valstybių narių
teritorijoje pagamintoms specialioms skiliosioms medžiagoms, kurių
atžvilgiu Agentūra nėra pasinaudojusi savo pasirinkimo teise.

63 straipsnis

Bendrųjų įmonių pagamintos rūdos, žaliavos ir specialios skiliosios
medžiagos vartotojams skirstomos tokių įmonių įstatų ar susitarimų
taisyklėse nustatyta tvarka.

3 skirsnis

Ne Bendrijos kilmės rūdos, žaliavos ir specialios skiliosios medžiagos

64 straipsnis

Agentūra, prireikus veikdama pagal Bendrijos ir trečiosios valstybės
arba tarptautinės organizacijos sudarytus susitarimus, turi, taikant
šioje Sutartyje numatytas išimtis, išskirtinę teisę sudaryti susitarimus
ar sutartis, kuriomis pirmiausia siekiama tiekti ne Bendrijos kilmės
rūdas, žaliavas arba specialias skiliąsias medžiagas.

65 straipsnis

60 straipsnio nuostatos taikomos vartotojų paraiškoms bei vartotojų ir
Agentūros sutartims dėl ne Bendrijos kilmės rūdų, žaliavų arba specialių
skiliųjų medžiagų tiekimo.

Tačiau Agentūra gali tiekiamus išteklius rinktis pagal jų geografinę
kilmę, jei vartotojui bus užtikrinamos bent jau ne blogesnės nei
užsakyme nurodytos sąlygos.

66 straipsnis

Jei Komisija, gavusi suinteresuotų vartotojų paraišką, nustato, kad
Agentūra negali per priimtiną laikotarpį pristatyti visų ar dalies
užsakytų išteklių arba gali tai padaryti tik ypač didelėmis kainomis,
vartotojai turi teisę sudaryti tiesiogines sutartis dėl išteklių su ne
Bendrijos tiekėjais, jei tokios sutartys iš esmės atitinka jų
užsakymuose nurodytus reikalavimus.

Tokia teisė suteikiama vieneriems metams; terminas gali būti pratęstas,
jei padėtis, į kurią atsižvelgiant tokia teisė buvo suteikta, nesikeičia.

Vartotojai, kurie pasinaudoja šiame straipsnyje numatyta teise, pateikia
Komisijai tiesiogines sutartis, kurias jie ketina sudaryti. Per vieną
mėnesį Komisija gali pareikšti nesutinkanti dėl tokių sutarčių sudarymo,
jei jos prieštarauja šios Sutarties tikslams.

4 skirsnis

Kainos

67 straipsnis

Išskyrus atvejus, kai šioje Sutartyje numatomos išimtys, kainos
nustatomos derinant paklausą ir pasiūlą, kaip numatyta 60 straipsnyje;
valstybių narių nacionaliniai teisės aktai neturi prieštarauti tokioms
nuostatoms.

68 straipsnis

Draudžiama nustatyti tokias kainas, kuriomis, pažeidžiant šio skyriaus
nuostatomis įtvirtintą lygių galimybių naudotis ištekliais principą,
būtų siekiama tam tikriems vartotojams užtikrinti išskirtinę padėtį.

Agentūrai nustačius, kad buvo nustatytos tokios kainos, apie tai ji
praneša Komisijai.

Jei Komisija pritaria gautoms išvadoms, ji gali nustatyti lygių
galimybių naudotis ištekliais principą atitinkančias ginčytinų pasiūlymų
kainas.

69 straipsnis

Taryba kainas gali nustatyti vieningai remdamasi Komisijos pasiūlymu.

Kai pagal 60 straipsnio nuostatas Agentūra nustato sąlygas, kuriomis
užsakymai gali būti atlikti, užsakymus pateikusiems vartotojams ji gali
pasiūlyti kainas suvienodinti.

5 skirsnis

Su tiekimo politika susijusios nuostatos

70 straipsnis

Komisija, neperžengdama Bendrijos biudžeto nustatytų ribų, gali savo
nustatytomis sąlygomis teikti finansinę paramą paieškos programoms
valstybių narių teritorijoje.

Siekdama plėtoti naudingųjų iškasenų telkinių paiešką bei naudojimą
Komisija valstybėms narėms gali teikti rekomendacijas.

Kasmet valstybės narės pateikia Komisijai paieškos ir gamybos vystymosi,
numanomų atsargų bei jų teritorijoje planuojamų ar gautų investicijų
kasybos srityje ataskaitas. Ataskaitos pateikiamos Tarybai kartu su
Komisijos nuomone, kurioje pirmiausia nurodoma, kokių veiksmų valstybės
narės ėmėsi remdamosi pagal ankstesnę pastraipą joms pateiktomis
rekomendacijomis.

Jei Taryba, Komisijai pateikus jai klausimą, kvalifikuota balsų dauguma
nusprendžia, kad paieška ir kasybos darbų plėtra vis dar yra aiškiai
nepakankama nors ilgalaikės gavybos perspektyvos atrodo ekonomiškai
pagrįstos, tokia valstybė narė laikoma atsisakiusia savo ir savo
nacionalinių subjektų atžvilgiu teisės Bendrijoje lygiomis galimybėmis
naudotis kitais tiekimo šaltiniais, kol ji imsis priemonių susidariusiai
padėčiai ištaisyti.

71 straipsnis

Komisija valstybėms narėms teikia visas reikiamas rekomendacijas dėl
pajamų ar kasybos reglamentavimo.

72 straipsnis

Agentūra iš Bendrijoje ar už jos ribų turimų medžiagų gali sukaupti
reikiamas komercines medžiagų atsargas, kad palengvintų Bendrijos
aprūpinimą ištekliais ar normalų jų tiekimą.

Prireikus Komisija gali nuspręsti sukaupti medžiagų atsargas ypatingiems
atvejams. Tokių atsargų finansavimo būdą kvalifikuota balsų dauguma
tvirtina Taryba remdamasi Komisijos pasiūlymu.

6 skirsnis

Ypatingosios nuostatos

73 straipsnis

Tais atvejais, kai susitarimas ar sutartis tarp valstybės narės, asmens
ar įmonės – vienos susitariančiosios šalies, ir trečiosios valstybės,
tarptautinės organizacijos, ar trečiosios valstybės nacionalinio
subjekto – kitos susitariančiosios šalies, numato inter alia tiekti
gaminius, kurie priklauso Agentūros kompetencijai, tokiam susitarimui ar
sutarčiai sudaryti ar pratęsti reikalingas išankstinis Komisijos
sutikimas dėl tokių gaminių tiekimo.

74 straipsnis

Komisija gali nuspręsti šio skyriaus nuostatų netaikyti paprastai
mokslinių tyrimų tikslais naudojamų nedidelių rūdos, žaliavų ar
specialių skiliųjų medžiagų kiekių gabenimui į kitą vietą, importui ar
eksportui.

Agentūrai pranešama apie kiekvieną gabenimo į kitą vietą, importo ar
eksporto pagal šią nuostatą atvejį.

75 straipsnis

Šio skyriaus nuostatos netaikomos įsipareigojimams, susijusiems su
rūdos, žaliavų ar specialių skiliųjų medžiagų apdorojimu, konversija ir
formavimu, kuriuos prisiima:

a)

	

keli asmenys ar įmonės, jei medžiaga po apdorojimo, konversijos ar
formavimo turi būti grąžinta tam asmeniui ar įmonei, iš kurių ji buvo
gauta; arba

b)

	

asmuo arba įmonė ir tarptautinė organizacija ar trečiosios valstybės
nacionalinis subjektas, kai medžiagos apdorojimas, konversija ir
formavimas atliekamas ne Bendrijoje, po to ją grąžinant tam asmeniui ar
įmonei, iš kurių ji buvo gauta; arba

c)

	

asmuo arba įmonė ir tarptautinė organizacija ar trečiosios valstybės
nacionalinis subjektas, kai medžiagos apdorojimas, konversija ir
formavimas atliekamas Bendrijoje, po to ją grąžinant tai organizacijai
ar nacionaliniam subjektui, iš kurių ji buvo gauta, arba bet kuriam
kitam tokios organizacijos ar nacionalinio subjekto paskirtam gavėjui ne
Bendrijoje.

Tačiau suinteresuoti asmenys ir įmonės turi pranešti Agentūrai apie
tokių įsipareigojimų egzistavimą ir, iš karto pasirašius sutartis,
gabenamos medžiagos kiekius. Komisija gali neleisti prisiimti b punkte
nurodytų įsipareigojimų, jei, jos nuomone, konversija ar formavimas
negali būti atliktas veiksmingai ir saugiai Bendrijai nepatiriant
medžiagos nuostolių.

Medžiagoms, su kuriomis yra susiję tokie įsipareigojimai, valstybių
narių teritorijoje taikomos 7 skyriuje nurodytos kontrolės priemonės.
Tačiau 8 skyriaus nuostatos netaikomos specialioms skiliosioms
medžiagoms, kurių atžvilgiu yra prisiimami c punkte nurodyti
įsipareigojimai.

76 straipsnis

Valstybės narės ar Komisijos iniciatyva, ypač dėl nenumatytų aplinkybių
atsiradus visuotiniam stygiui, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir
pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, gali vieningai pakeisti šio
skyriaus nuostatas. Komisija nagrinėja kiekvieną valstybės narės prašymą.

Praėjus septyneriems metams nuo 1958 m. sausio 1 d., Taryba gali
patvirtinti visas šias nuostatas. Jų nepatvirtinus, pirmesnėje
pastraipoje nurodyta tvarka dėl šiame skyriuje nagrinėjamų klausimų
priimamos naujos nuostatos.

7 SKYRIUS

Saugumo kontrolė

77 straipsnis

Laikantis šio skyriaus nuostatų, Komisija įsitikina, kad valstybių narių
teritorijose:

a)

	

rūdos, žaliavos ir specialios skiliosios medžiagos nėra naudojamos
kitiems tikslams, nei vartotojų deklaruota tikslinė paskirtis;

b)

	

laikomasi nuostatų dėl tiekimo bei saugumo kontrolės įsipareigojimų,
Bendrijos prisiimtų pagal susitarimą su trečiąja valstybe ar tarptautine
organizacija.

78 straipsnis

Bet kas, steigiantis ar eksploatuojantis įrenginį, skirtą žaliavoms arba
specialioms skiliosioms medžiagoms gaminti, atskirti ar kitaip naudoti
arba apšvitintam branduoliniam kurui perdirbti, pateikia Komisijai
informaciją apie pagrindines įrenginių technines charakteristikas,
būtinas 77 straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti.

Komisija privalo patvirtinti būdus, kuriais bus chemiškai apdorojamos
apšvitintos medžiagos, kad būtų pasiekti 77 straipsnyje nurodyti tikslai.

79 straipsnis

Komisija reikalauja, kad būtų tvarkomi ir pateikiami veiklos dokumentai,
kurie leistų vykdyti naudojamų ar gaminamų rūdų, žaliavų ar specialių
skiliųjų medžiagų apskaitą. Toks pat reikalavimas taikomas ir žaliavų
bei specialių skiliųjų medžiagų gabenimui.

Tie subjektai, kuriems taikomi šie reikalavimai, atitinkamos valstybės
narės institucijoms praneša apie visus pagal 78 straipsnio ir šio
straipsnio pirmosios pastraipos nuostatas Komisijai perduodamus pranešimus.

Šio straipsnio pirmojoje pastraipoje nurodytų reikalavimų pobūdis ir
taikymo sritis nustatoma Komisijos parengtame ir Tarybos patvirtintame
reglamente.

80 straipsnis

Komisija gali reikalauti, kad visos utilizuotos arba kaip gamybos
proceso šalutinis produktas gautos perteklinės specialios skiliosios
medžiagos, kurios tuo metu nėra naudojamos arba yra neparuoštos naudoti,
būtų perduotos saugoti Agentūrai ar kitoms saugykloms, kurios yra arba
gali būti Komisijos prižiūrimos.

Tokiu būdu saugoti atiduotos specialios skiliosios medžiagos
suinteresuotų subjektų prašymu turi būti nedelsiant jiems grąžintos.

81 straipsnis

Komisija gali siųsti inspektorius į valstybių narių teritorijas. Prieš
siųsdama inspektorių į valstybės narės teritoriją pirmą kartą, Komisija
pirma tuo klausimu konsultuojasi su suinteresuota valstybe nare; tokių
konsultacijų pakanka, kad šis inspektorius galėtų atlikti visas užduotis
ir ateityje.

Pateikę savo įgaliojimus patvirtinančius dokumentus, inspektoriai turi
teisę bet kuriuo metu patekti į visus objektus, taip pat tikrinti visus
duomenis bei visus asmenis, pagal profesiją dirbančius su medžiagomis,
įranga ar įrenginiais, kuriems taikoma šiame skyriuje nurodyta kontrolė,
taip reikiamu lygiu siekiant užtikrinti, kad minėta kontrolė būtų
taikoma rūdoms, žaliavoms ir specialioms skiliosioms medžiagoms ir kad
būtų laikomasi 77 straipsnio nuostatų. Suinteresuotos valstybės prašymu
Komisijos paskirtus inspektorius lydi tos valstybės institucijų
atstovai, tačiau dėl to negali būti vilkinamas inspektorių darbas ar
jiems kitaip trukdoma atlikti savo pareigas.

Jei nesutinkama, kad patikrinimas būtų atliktas, Komisija kreipiasi į
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pirmininką, kad būtų duotas nurodymas
atlikti priverstinį patikrinimą. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo
pirmininkas sprendimą priima per tris dienas.

Tais atvejais, kai iškyla grėsmė, jog patikrinimas gali būti vilkinamas,
Komisija gali sprendimo forma priimti rašytinį nurodymą pradėti
patikrinimą. Toks nurodymas nedelsiant perduodamas Europos Sąjungos
Teisingumo Teismo pirmininkui tvirtinti.

Davus tokį nurodymą ar priėmus sprendimą, suinteresuotos valstybės
institucijos užtikrina, kad inspektoriai galėtų patekti į nurodyme ar
sprendime nurodytas vietas.

82 straipsnis

Inspektorius samdo Komisija.

Jie yra atsakingi už 79 straipsnyje nurodytų apskaitos dokumentų gavimą
ir patikrą. Inspektoriai praneša Komisijai apie visus pažeidimus.

Komisija gali išleisti direktyvą, raginančią konkrečią valstybę narę per
Komisijos nustatytą laiką imtis visų priemonių, būtinų pažeidimams
pašalinti; Komisija apie jas praneša Tarybai.

Jei iki nustatyto termino valstybė narė neįgyvendina Komisijos
direktyvos, Komisija arba bet kuri suinteresuota valstybė narė,
nukrypdamos nuo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 258 ir
259 straipsnių nuostatų, gali tiesiogiai kreiptis į Europos Sąjungos
Teisingumo Teismą.

83 straipsnis

1.   Asmenims ar įmonėms neįvykdžius šiame skyriuje jiems nustatytų
įpareigojimų, Komisija gali tokiems asmenims ar įmonėms taikyti sankcijas.

Tokias sankcijas griežtumo tvarka sudaro:

a)

	

įspėjimas;

b)

	

ypatingų lengvatų, tokių kaip finansinė ar techninė pagalba, panaikinimas;

c)

	

asmens ar kolegialaus organo paskyrimas valdyti įmonę ne ilgesniam nei
keturių mėnesių laikotarpiui bendru Komisijos ir valstybės, kurios
jurisdikcijai priklauso įmonė, sutarimu;

d)

	

visų arba dalies žaliavų arba specialių skiliųjų medžiagų atsiėmimas.

2.   Užtikrinamas Komisijos sprendimų, priimtų įgyvendinant 1 dalį ir
reikalaujančių atiduoti medžiagas, vykdymas. Jie vykdomi valstybių narių
teritorijoje pagal 164 straipsnio nuostatas.

Nukrypstant nuo 157 straipsnio nuostatų, Europos Sąjungos Teisingumo
Teismui pateikti apeliaciniai skundai dėl Komisijos sprendimų, kuriais
nustatomos 1 dalyje nurodytos sankcijos, sustabdo sprendimo vykdymą. Vis
dėlto Europos Sąjungos Teisingumo Teismas Komisijos ar bet kurios
suinteresuotos valstybės narės prašymu gali nurodyti nedelsiant įvykdyti
sprendimą.

Pažeistų interesų apsaugą užtikrina derama teisinė tvarka.

3.   Komisija valstybėms narėms gali teikti rekomendacijas dėl įstatymų
ar kitų teisės aktų, kuriais siekiama užtikrinti, kad jų teritorijose
būtų vykdomi šiame skyriuje nurodyti įsipareigojimai.

4.   Valstybės narės užtikrina, kad sankcijos būtų vykdomos ir prireikus
pasirūpina, kad pažeidimus pašalintų patys pažeidėjai.

84 straipsnis

Vykdant kontrolę negali būti diskriminuojama dėl rūdų, žaliavų ar
specialių skiliųjų medžiagų tikslinės paskirties.

Kontrolės taikymo sritimi ir tvarka bei už jų taikymą atsakingų
institucijų įgaliojimais siekiama tik šiame skyriuje nurodytų tikslų.

Kontrolė negali būti taikoma medžiagoms, skirtoms gynybos reikmėms
tenkinti, kurios šiuo tikslu yra specialiai apdorojamos arba jau yra
tokiu būdu apdorotos ir pagal veiklos planą yra laikomos ar saugomos
kariniame objekte.

85 straipsnis

Susiklosčius naujoms aplinkybėms, Taryba, valstybės narės ar Komisijos
prašymu, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos
Parlamentu, gali vieningai pakeisti šiame skyriuje nurodytos kontrolės
taikymo tvarką. Tokius valstybių narių prašymus nagrinėja Komisija.

8 SKYRIUS

Turto nuosavybė

86 straipsnis

Specialios skiliosios medžiagos yra Bendrijos nuosavybė.

Bendrijos nuosavybės teisė apima visas specialias skiliąsias medžiagas,
pagamintas ar importuotas valstybės narės, asmens ar įmonės, kurioms
taikoma 7 skyriuje nurodyta saugumo kontrolė.

87 straipsnis

Valstybėms narėms, asmenims ar įmonėms suteikiama neribota teisė naudoti
ir sunaudoti tinkama tvarka įsigytas specialias skiliąsias medžiagas
laikantis šios Sutarties jiems nustatytų įpareigojimų, ypač susijusių su
saugumo kontrole, Agentūrai suteikta pasirinkimo teise bei sveikata ir
sauga.

88 straipsnis

Agentūra Bendrijos vardu tvarko specialią sąskaitą, kuri pavadinama
„specialių skiliųjų medžiagų finansine sąskaita“.

89 straipsnis

1.   Specialių skiliųjų medžiagų finansinėje sąskaitoje:

a)

	

valstybei narei, asmeniui ar įmonei paliktų arba perduotų disponuoti
specialių skiliųjų medžiagų verte kredituojama Bendrijos sąskaitos dalis
ir debetuojama tos valstybės narės, asmens ar įmonės sąskaitos dalis;

b)

	

valstybės narės, asmens ar įmonės pagamintų ar importuotų ir Bendrijos
nuosavybe tapusių specialių skiliųjų medžiagų verte debetuojama
Bendrijos sąskaitos dalis ir kredituojama tos valstybės narės, asmens ar
įmonės sąskaitos dalis. Toks pat įrašas daromas valstybei narei,
asmeniui ar įmonei grąžinus Bendrijai specialias skiliąsias medžiagas,
kurios anksčiau buvo paliktos arba perduotos disponuoti tai valstybei
narei, asmeniui ar įmonei.

2.   Vertės kitimai, turintys įtakos specialių skiliųjų medžiagų
kiekiui, apskaitos tikslais išreiškiami tokiu būdu, kad Bendrija
nepatirtų nuostolių ar negautų pelno. Nuostolį patiria ir pelną gauna
turėtojas.

3.   Pirmiau minėtų operacijų likučiai sumokami nedelsiant gavus
kreditoriaus prašymą.

4.   Tais atvejais, kai Agentūra atlieka operacijas savo sąskaita, pagal
šio skyriaus nuostatas ji laikoma įmone.

90 straipsnis

Susiklosčius naujoms aplinkybėms, šio skyriaus nuostatos dėl Bendrijos
nuosavybės teisės valstybės narės ar Komisijos prašymu gali būti Tarybos
vieningai koreguojamos remiantis Komisijos pasiūlymu bei pasikonsultavus
su Europos Parlamentu. Tokius valstybių narių prašymus nagrinėja Komisija.

91 straipsnis

Nuosavybės sistema, taikoma visiems objektams, medžiagoms ir turtui,
kurie pagal šio skyriaus nuostatas nepriklauso Bendrijai nuosavybės
teise, nustatoma kiekvienos valstybės narės teisės aktais.

9 SKYRIUS

Bendroji branduolinė rinka

92 straipsnis

Šio skyriaus nuostatos taikomos šios Sutarties IV priedo sąrašuose
nurodytoms prekėms ir gaminiams.

Komisijos ar valstybės narės prašymu Taryba, remdamasi Komisijos
pasiūlymu, gali keisti šiuos sąrašus.

93 straipsnis

Valstybės narės uždraudžia visus tarpusavio importo ir eksporto muitus
bei visus lygiaverčio poveikio privalomuosius mokėjimus ir visus
kiekybinius importo bei eksporto apribojimus, taikomus:

a)

	

A1 ir A2 sąrašuose nurodytiems gaminiams;

b)

	

B sąraše nurodytiems gaminiams, jei jiems taikomas bendrasis muitų
tarifas ir prie jų yra pridėtas Komisijos išduotas pažymėjimas,
nurodantis, jog jie skirti naudoti branduoliniais tikslais.

Tačiau valstybės narės jurisdikcijai priklausančiose neeuropinėse
teritorijose gali ir toliau būti renkami importo ir eksporto muitai arba
lygiaverčio poveikio privalomieji mokėjimai tais atvejais, kai jie yra
tik fiskalinio pobūdžio. Tokių muitų ir mokesčių dydis bei juos
reguliuojanti sistema negali tapti pagrindu kitų valstybių narių
diskriminacijai tos valstybės narės atžvilgiu.

94 ir 95 straipsniai

(Panaikinti)

96 straipsnis

Valstybės narės panaikina visus apribojimus dėl pilietybės,
pažeidžiančius bet kurios valstybės narės nacionalinių subjektų teisę
turėti kvalifikuotas pareigas branduolinės energijos srityje, tai teisei
taikant apribojimus, grindžiamus pagrindiniais viešosios tvarkos,
visuomenės saugumo ar visuomenės sveikatos reikalavimais.

Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu ir remdamasi Komisijos,
kuri pirma turi paprašyti Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto
nuomonės, pasiūlymu, gali kvalifikuota balsų dauguma leisti direktyvas
dėl šio straipsnio taikymo.

97 straipsnis

Valstybių narių jurisdikcijai priklausantiems viešiesiems arba
privatiems juridiniams ar fiziniams asmenims negali būti taikomi jokie
apribojimai dėl nacionalinės priklausomybės, jei šie asmenys nori
prisidėti prie mokslinio ar pramoninio pobūdžio branduolinių įrenginių
Bendrijoje statybos.

98 straipsnis

Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad būtų lengviau sudaryti
branduolinės rizikos draudimo sutartis.

Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu ir remdamasi Komisijos,
kuri pirma turi paprašyti Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto
nuomonės, pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma leidžia direktyvas dėl
šio straipsnio taikymo.

99 straipsnis

Komisija gali teikti rekomendacijas, palengvinančias kapitalo, skirto
šios Sutarties II priede nurodytoms pramoninės veiklos rūšims
finansuoti, judėjimą.

100 straipsnis

(Panaikintas)

10 SKYRIUS

Išorės santykiai

101 straipsnis

Bendrija, neviršydama savo galių ir jurisdikcijos, gali prisiimti
įsipareigojimus sudarydama susitarimus arba sutartis su trečiąja
valstybe, tarptautine organizacija, arba trečiosios valstybės
nacionaliniu subjektu.

Derybas dėl tokių susitarimų ar sutarčių veda Komisija, laikydamasi
Tarybos direktyvų nuostatų: juos sudaro Komisija, kvalifikuota balsų
dauguma pritarus Tarybai.

Tačiau dėl susitarimų ar sutarčių, kuriems vykdyti nereikia Tarybos
sprendimo ir kurie gali būti įgyvendinti neviršijant atitinkamo
biudžeto, derasi ir juos sudaro pati Komisija; Komisija apie tai praneša
Tarybai.

102 straipsnis

Susitarimai arba sutartys su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija
ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu, kurių viena iš šalių, be
pačios Bendrijos, yra viena ar kelios valstybės narės, neįsigalioja tol,
kol visos suinteresuotos valstybės narės Komisijai nepraneša, kad
minėtieji susitarimai ar sutartys yra pradėti taikyti pagal atitinkamų
jų nacionalinių įstatymų nuostatas.

103 straipsnis

Valstybės narės pateikia Komisijai susitarimų ar sutarčių su trečiąja
valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu
subjektu projektus, kai tokie susitarimai ar sutartys yra susiję su
klausimais, patenkančiais į šios Sutarties taikymo sritį.

Jei susitarimo ar sutarties projekte yra sąlygų, trukdančių taikyti šios
Sutarties nuostatas, Komisija per vieną mėnesį nuo jų pateikimo dienos
praneša savo pastabas suinteresuotai valstybei.

Valstybė nesudaro siūlomo susitarimo ar sutarties tol, kol neatsižvelgia
į Komisijos prieštaravimus ar neįvykdo Europos Sąjungos Teisingumo
Teismo nutarimo, priimto skubos tvarka gavus tos valstybės paraišką, dėl
siūlomų sąlygų suderinamumo su šios Sutarties nuostatomis. Valstybė,
gavusi Komisijos pastabas, gali bet kada paduoti paraišką Europos
Sąjungos Teisingumo Teismui.

104 straipsnis

Nė vienas asmuo arba įmonė, sudaranti arba pratęsianti susitarimą ar
sutartį su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios
valstybės nacionaliniu subjektu po 1958 m. sausio 1 d. arba stojančioms
valstybėms – po jų įstojimo datos, negali remtis tuo susitarimu arba
sutartimi, kad išvengtų šios Sutarties nustatytų įpareigojimų.

Kiekviena valstybė narė imasi jos manymu būtinų priemonių, kad Komisijos
prašymu perduotų visą informaciją apie asmens ar įmonės su trečiąja
valstybe, tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu
subjektu po pirmojoje pastraipoje nurodytų datų sudarytus susitarimus ar
sutartis ir priklausančius šios Sutarties taikymo sričiai. Komisija gali
reikalauti pateikti tokią informaciją tik tam, kad patikrintų, ar į
minėtus susitarimus ar sutartis nėra įtraukta sąlygų, trukdančių
įgyvendinti šią Sutartį.

Komisijos prašymu Europos Sąjungos Teisingumo Teismas priima nutarimą
dėl tokių susitarimų ar sutarčių neprieštaravimo šios Sutarties nuostatoms.

105 straipsnis

Šios Sutarties nuostatomis negali būti remiamasi siekiant neleisti
vykdyti valstybės narės, asmens ar įmonės su trečiąja valstybe,
tarptautine organizacija ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu
iki 1958 m. sausio 1 d. arba stojančioms valstybėms – iki jų įstojimo
datos sudarytų susitarimų ar sutarčių, kai apie tokius susitarimus ar
sutartis Komisijai buvo pranešta ne vėliau kaip per trisdešimt dienų po
minėtų datų.

Tačiau asmens ar įmonės su trečiąja valstybe, tarptautine organizacija
ar trečiosios valstybės nacionaliniu subjektu per laikotarpį nuo 1957 m.
kovo 25 d. iki 1958 m. sausio 1 d. arba stojančioms valstybėms – per
laikotarpį nuo stojimo dokumento pasirašymo iki jų įstojimo datos
sudarytais susitarimais ar sutartimis negali būti remiamasi kaip šios
Sutarties nuostatų nevykdymo priežastimi, jei Europos Sąjungos
Teisingumo Teismo, Komisijos prašymu priimančio nutarimą, nuomone, viena
iš svarbiausių priežasčių, paskatinusių kurią nors susitarimo ar
sutarties šalį sudaryti tokį susitarimą ar sutartį buvo ketinimas
išvengti šios Sutarties nuostatų vykdymo.

106 straipsnis

Valstybės narės, kurios iki 1958 m. sausio 1 d. arba stojančioms
valstybėms – iki jų įstojimo datos sudarė susitarimus su trečiosiomis
valstybėmis dėl bendradarbiavimo branduolinės energijos srityje, turi
kartu su Komisija pradėti reikiamas derybas su tomis trečiosiomis
valstybėmis siekiant užtikrinti, kad Bendrija prisiimtų kuo daugiau
teisių ir įsipareigojimų, kylančių iš tų susitarimų.

Visiems naujiems susitarimams, kuriuos ketinama sudaryti po tokių
derybų, būtinas valstybės narės ar valstybių narių, pasirašiusių pirmiau
minėtus susitarimus, sutikimas ir Tarybos kvalifikuota balsų dauguma
priimtas pritarimas.

III ANTRAŠTINĖ DALIS

INSTITUCINĖS IR FINANSINĖS NUOSTATOS

1 SKYRIUS

Tam tikrų Europos Sąjungos sutarties ir sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo nuostatų taikymas

106a straipsnis

1.   Šiai Sutarčiai taikomi Europos Sąjungos sutarties 7 straipsnis,
13–19 straipsniai, 48 straipsnio 2–5 dalys bei 49 ir 50 straipsniai,
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 15 straipsnis
223–236 straipsniai, 237–244 straipsniai, 245 straipsnis,
246–270 straipsniai, 272, 273 ir 274 straipsniai, 277–281 straipsniai,
285–304 straipsniai, 310–320 straipsniai, 322–325 ir 336, 342 ir
344 straipsniai bei Protokolo dėl pereinamojo laikotarpio nuostatos.

2.   Vadovaujantis šia Sutartimi, nuorodos į Sąjungą, Europos Sąjungos
sutartį, Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo arba Sutartis, daromos 1
dalyje nurodytose nuostatose ir prie minėtų Sutarčių bei prie šios
Sutarties pridedamų protokolų nuostatose, atitinkamai laikomos
nuorodomis į Europos atominės energijos bendriją ir į šią Sutartį.

3.   Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo nuostatos nenukrypsta nuo šios Sutarties nuostatų.

2 SKYRIUS

Bendrijos institucijos

1 skirsnis

Europos Parlamentas

107–114 straipsniai

(Panaikinti)

2 skirsnis

Taryba

115–123 straipsniai

(Panaikinti)

3 skirsnis

Komisija

124–133 straipsniai

(Panaikinti)

134 straipsnis

1.   Įsteigiamas Mokslo ir technikos komitetas; jis veikia prie
Komisijos ir turi patariamosios institucijos statusą.

Šioje Sutartyje numatytais atvejais privalo būti konsultuojamasi su
Komitetu. Su Komitetu gali būti konsultuojamasi visais, Komisijos
manymu, reikalingais atvejais.

2.   Komitetą sudaro keturiasdešimt du nariai, kuriuos, pasikonsultavusi
su Komisija, skiria Taryba.

Komiteto nariai pareigoms skiriami kaip individualūs asmenys penkeriems
metams. Jie gali būti paskiriami kitai kadencijai. Jų negali saistyti
jokie privalomi nurodymai.

Iš savo narių Mokslo ir technikos komitetas kasmet išsirenka pirmininką
ir biurą.

135 straipsnis

Komisija gali konsultuotis bei steigti tyrimų grupes, kurių jai reikia
savo užduotims vykdyti.

4 skirsnis

Europos Sąjungos Teisingumo Teismas

136–143 straipsniai

(Panaikinti)

144 straipsnis

Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi neribotą jurisdikciją nagrinėti:

a)

	

pagal 12 straipsnį pateiktus ieškinius siekiant nustatyti tinkamas
Komisijos licencijų ar sublicencijų išdavimo sąlygas;

b)

	

asmenų ar įmonių pateiktus ieškinius dėl Komisijos pagal 83 straipsnį
jiems nustatytų sankcijų.

145 straipsnis

Jei Komisija mano, kad asmuo ar įmonė pažeidė šios Sutarties nuostatas,
o tokiam pažeidimui 83 straipsnio nuostatos nėra taikomos, ji kreipiasi
į valstybę narę, kurios jurisdikcijai priklauso toks asmuo ar įmonė,
prašydama pasirūpinti, kad pažeidimui būtų pritaikytos sankcijos,
numatytos nacionaliniuose teisės aktuose.

Jei atitinkama valstybė narė per Komisijos nustatytą terminą neįvykdo
šio prašymo, Komisija gali kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą
su ieškiniu dėl pažeidimo, kuriuo toks asmuo ar įmonė yra kaltinami,
nustatymo.

146–156 straipsniai

(Panaikinti)

157 straipsnis

Išskyrus tuos atvejus, kai šioje Sutartyje numatyta kitaip, bylos
iškėlimas Europos Sąjungos Teisingumo Teisme nesustabdo ginčijamo akto
galiojimo. Tačiau, jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas mano, kad tai
reikalinga dėl susiklosčiusių aplinkybių, jis gali sustabdyti ginčijamo
akto taikymą.

158–160 straipsniai

(Panaikinti)

5 skirsnis

Audito Rūmai

160a–160c straipsniai

(Panaikinti)

3 SKYRIUS

Kelioms institucijoms bendros nuostatos

161–163 straipsniai

(Panaikinti)

164 straipsnis

Vykdymą reglamentuoja civilinio proceso taisyklės, galiojančios toje
valstybėje, kurioje jis vykdomas. Vykdomąjį raštą neatliekant jokių
formalumų, tik patikrinus sprendimo autentiškumą, prie sprendimo prideda
nacionalinė institucija, kurią šiam tikslui paskiria kiekvienos
valstybės narės vyriausybė ir apie kurią praneša Komisijai, Europos
Sąjungos Teisingumo Teismui ir pagal 18 straipsnį įsteigtam Arbitražo
komitetui.

Suinteresuotos šalies prašymu atlikus šiuos formalumus, ji gali pradėti
sprendimo vykdymo procedūrą pagal nacionalinę teisę kreipdamasi
tiesiogiai į kompetentingą instituciją.

Vykdymą galima sustabdyti tik Europos Sąjungos Teisingumo Teismo
sprendimu. Tačiau sprendimų vykdymo tinkamumo kontrolė priklauso
nacionalinių teismų jurisdikcijai.

4 SKYRIUS

Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas

165–170 straipsniai

(Panaikinti)

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

KONKREČIOS FINANSINĖS NUOSTATOS

171 straipsnis

1.   Kiekvieniems finansiniams metams sudaroma visų Bendrijos pajamų ir
išlaidų sąmata, išskyrus Agentūros ir bendrųjų įmonių pajamas bei
išlaidas, ir tokios pajamos ir išlaidos nurodomos veiklos biudžete arba
mokslinių tyrimų ir investicijų biudžete.

Kiekviename iš šių biudžetų nurodytos pajamos ir išlaidos turi būti
subalansuotos.

2.   Agentūros, kurios veikla grindžiama komerciniais principais,
pajamos ir išlaidos nurodomos specialioje sąskaitoje.

Tokių pajamų ir išlaidų sąmatų sudarymo, vykdymo ir audito būdai
nustatomi pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 322 straipsnį
priimamuose finansiniuose reglamentuose, deramai atsižvelgiant į
Agentūros įstatus.

3.   Bendrųjų įmonių kiekvienų finansinių metų pajamų ir išlaidų
sąmatos, taip pat jų veiklos sąskaitų duomenys bei buhalteriniai
balansai pateikiami Komisijai, Tarybai ir Europos Parlamentui laikantis
tokių įmonių įstatų.

172 straipsnis

1.   (panaikinta)

2.   (panaikinta)

3.   (panaikinta)

4.   Paskolos moksliniams tyrimams ar investicijoms finansuoti gaunamos
Tarybos nustatytomis sąlygomis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
314 straipsnyje nurodytu būdu.

Bendrija gali skolintis bet kurios valstybės narės kapitalo rinkoje
laikantis valstybės narės vidaus emisijoms taikomų teisės nuostatų arba,
jei tokių nuostatų valstybė narė nenumato, Komisijai pasitarus su
suinteresuota valstybe nare ir susitarus dėl siūlomos paskolos.

Valstybės narės kompetentingos institucijos gali atsisakyti pritarti
tokiai paskolai tik tuo atveju, jei esama pagrindo baimintis, jog dėl to
valstybės narės kapitalo rinkoje gali kilti didelių sutrikimų.

173 ir 173a straipsniai

(Panaikinti)

174 straipsnis

1.   Veiklos biudžete nurodytas išlaidas sudaro būtent:

a)

	

administracinės išlaidos;

b)

	

su saugumo kontrole bei su sveikata ir sauga susijusios išlaidos.

2.   Mokslinių tyrimų ir investicijų biudžete nurodytas išlaidas sudaro:

a)

	

su Bendrijos mokslinių tyrimų programos įgyvendinimu susijusios išlaidos;

b)

	

galimas dalyvavimas Agentūros kapitale bei jos investavimo išlaidose;

c)

	

su mokymo institucijų įranga susijusios išlaidos;

d)

	

galimas dalyvavimas bendrosiose įmonėse arba tam tikroje bendroje veikloje.

175 straipsnis

(Panaikintas)

176 straipsnis

1.   Neviršijant apribojimų, nustatytų pagal programas ar sprendimus,
susijusius su išlaidomis, kurias pagal šios Sutarties nuostatas Taryba
tvirtina vieningai, lėšas, naudojamas mokslinių tyrimų ir investicijų
išlaidoms padengti, sudaro:

a)

	

asignavimai įsipareigojimams vykdyti, kurie apima kelis straipsnius,
sudarančius atskirą vienetą, o kartu ir nuoseklią visumą;

b)

	

mokėjimų asignavimai, kuriuos sudaro didžiausia leistina išlaidų suma,
mokama kiekvienais metais padengti a punkte nurodytiems įsipareigojimams.

2.   Įsipareigojimų ir mokėjimų terminai pridedami prie Komisijos
teikiamo atitinkamo biudžeto projekto.

3.   Grupuojant išlaidų moksliniams tyrimams ir investicijoms
straipsnius pagal jų pobūdį arba paskirtį, asignavimai suklasifikuojami
atskirais skyriais, ir jei reikia, poskyriais, laikantis pagal Sutarties
dėl Europos Sąjungos veikimo 322 straipsnį priimtų reglamentų.

4.   Neišnaudoti mokėjimų asignavimai Komisijos sprendimu perkeliami į
kitus finansinius metus, nebent Taryba priimtų kitokį sprendimą.

177–181 straipsnis

(Panaikinti)

182 straipsnis

1.   Komisija, pranešusi atitinkamų valstybių narių kompetentingoms
institucijoms, gali turimas lėšas kurios nors valstybės narės valiuta
pakeisti į kitos valstybės narės valiutą, jei to reikia, kad tokias
lėšas būtų galima naudoti šioje Sutartyje numatytiems tikslams. Komisija
kiek galėdama stengiasi tokių keitimų nedaryti, jei ji turi grynųjų
pinigų ar likvidaus turto jai reikalinga valiuta.

2.   Komisija ryšius su kiekviena valstybe nare palaiko per atitinkamos
valstybės paskirtą instituciją. Atlikdama finansines operacijas, ji
naudojasi atitinkamos valstybės narės emisijos banko arba kurios nors
kitos tos valstybės narės patvirtintos finansų institucijos paslaugomis.

3.   Komisija, prieš galutinai patvirtindama biudžetus, pateikia Tarybai
Bendrijos išlaidų trečiųjų šalių valiuta programą, kurioje nurodo
numatomas pajamas ir išlaidas įvairia valiuta.

Šią programą kvalifikuota balsų dauguma tvirtina Taryba. Programa gali
būti keičiama tais pačiais finansiniais metais laikantis tokios pat tvarkos.

4.   Valstybės narės aprūpina Komisiją trečiųjų šalių valiuta 3 dalyje
numatytoje programoje nurodomoms išlaidoms pagal 172 straipsnyje
nustatytą skalę. Komisijos sukauptos lėšos trečiųjų šalių valiuta
pervedamos valstybėms narėms laikantis tų pačių proporcijų.

5.   Komisija gali laisvai naudotis lėšomis trečiųjų šalių valiuta iš
paskolų, kurias ji gavo tose šalyse.

6.   Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai nuspręsti
visiškai arba iš dalies taikyti Agentūrai arba bendrosioms įmonėms
ankstesnėse straipsnio dalyse nustatytą valiutos keitimo tvarką ir
prireikus ją suderinti su jų veiklos reikalavimais.

183 ir 183a straipsniai

(Panaikinti)

V ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

184 straipsnis

Bendrija yra juridinis asmuo.

185 straipsnis

Kiekvienoje valstybėje narėje Bendrija naudojasi plačiausiu teisnumu,
suteikiamu juridiniams asmenims pagal jų įstatymus; ji gali įsigyti
kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą bei juo disponuoti ir būti šalimi
teismo procese. Šiuo tikslu Bendrijai atstovauja Komisija.

186 straipsnis

(Panaikintas)

187 straipsnis

Komisija, laikydamasi pagal šios Sutarties nuostatas Tarybos nustatytų
apribojimų ir sąlygų, gali rinkti bet kokią informaciją ir daryti bet
kokį patikrinimą, reikalingą jai patikėtoms užduotims atlikti.

188 straipsnis

Bendrijos sutartinę atsakomybę reglamentuoja atitinkamai sutarčiai
taikoma teisė.

Deliktinės atsakomybės atveju Bendrija pagal bendrus valstybių narių
įstatymams būdingus principus atlygina bet kokią žalą, kurią, atlikdami
savo pareigas, padaro jos institucijos ar jų tarnautojai.

Asmeninę jos tarnautojų atsakomybę Bendrijai reglamentuoja nuostatos,
numatytos jiems taikomuose tarnybos nuostatuose arba įdarbinimo sąlygose.

189 straipsnis

Bendrijos institucijų būstinės vieta nustatoma bendru valstybių narių
vyriausybių sutarimu.

190 straipsnis

(Panaikintas)

191 straipsnis

Valstybių narių teritorijose Protokole dėl Europos Sąjungos privilegijų
ir imunitetų nustatytomis sąlygomis Bendrija naudojasi privilegijomis ir
imunitetais, kurie yra būtini jos funkcijoms atlikti.

192 straipsnis

Valstybės narės imasi visų reikalingų bendro ar specialaus pobūdžio
priemonių, kad užtikrintų, jog būtų vykdomos šioje Sutartyje nustatytos
ar iš veiksmų, kurių ėmėsi Bendrijos institucijos, kylančios pareigos.
Jos padeda įgyvendinti Bendrijos uždavinius.

Valstybės narės susilaiko nuo bet kokių veiksmų, galinčių trukdyti
pasiekti šios Sutarties tikslų.

193 straipsnis

Valstybės narės įsipareigoja ginčų dėl šios Sutarties aiškinimo ar
taikymo nespręsti kitais būdais nei nustatyta šioje Sutartyje.

194 straipsnis

1.   Bendrijos institucijų nariai, komitetų nariai, Bendrijos pareigūnai
ir kiti tarnautojai, taip pat visi kiti asmenys, kurie dėl savo pareigų
arba viešų ar privačių ryšių su Bendrijos institucijomis ar įrenginiais
arba su bendrosiomis įmonėmis yra įpareigojami rinkti arba gauti
pranešimus apie faktus, informaciją, žinias, dokumentus ar objektus,
kuriems yra taikoma slaptumo sistema pagal valstybės narės ar Bendrijos
institucijos priimtas nuostatas, neturi teisės atskleisti tokios
informacijos neįgaliotiems asmenims ar plačiajai visuomenei net ir jų
pareigoms ar minėtiesiems ryšiams pasibaigus.

Kiekviena valstybė narė bet kokį šios pareigos pažeidimą aiškina kaip
veiksmą, pažeidžiantį valstybės narės slaptumo taisykles, ir patenkantį
tiek bylos esmės, tiek jurisdikcijos atžvilgiu į valstybės narės
įstatymų dėl veiksmų, pažeidžiančių valstybės saugumą, ar dėl profesinių
paslapčių atskleidimo taikymo sritį. Tokia valstybė narė, gavusi bet
kurios suinteresuotos valstybės narės ar Komisijos prašymą, patraukia
atsakomybėn visus tokį pažeidimą padariusius ir jos jurisdikcijai
priklausančius pažeidėjus.

2.   Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai apie visas nuostatas, jos
teritorijoje reglamentuojančias informacijos, žinių, dokumentų ir
objektų, kuriems taikoma ši Sutartis, klasifikavimą ir slaptumą.

Komisija užtikrina, kad apie minėtąsias nuostatas būtų pranešta kitoms
valstybėms narėms.

Kiekviena valstybė narė imasi visų reikiamų priemonių, kad palengvintų
palaipsniui sukurti kuo vienodesnę ir visapusiškesnę slaptumo sistemą.
Komisija, pasikonsultavusi su suinteresuotomis valstybėmis narėmis, gali
tuo tikslu teikti rekomendacijas.

3.   Bendrijos institucijos, jų įrenginiai ir bendrosios įmonės turi
taikyti slaptumo sistemos taisykles, galiojančias toje teritorijoje,
kurioje jos yra įsikūrusios.

4.   Visos kitos institucijos ir kiekviena kita valstybė narė pripažįsta
Bendrijos institucijos ar valstybės narės suteiktą leidimą asmeniui,
besiverčiančiam veikla šios Sutarties reglamentuojamoje srityje,
naudotis faktais, informacija, dokumentais ar patekti į objektus,
kuriuos apima šios Sutarties nuostatos bei kuriems taikoma slaptumo sistema.

5.   Šio straipsnio nuostatos netrukdo taikyti specialių nuostatų,
kurias numato valstybės narės ir trečiosios valstybės arba tarptautinės
organizacijos sudaryti susitarimai.

195 straipsnis

Bendrijos institucijos, Agentūra ir bendrosios įmonės, taikydamos šią
Sutartį laikosi naudojimosi rūdomis, žaliavomis ir specialiosiomis
skiliosiomis medžiagomis sąlygų, nustatytų nacionalinėse taisyklėse ir
teisės aktuose, parengtuose viešosios tvarkos ar visuomenės sveikatos
tikslais.

196 straipsnis

Šioje Sutartyje, išskyrus tuos atvejus, kai numatyta kitaip:

a)   „asmuo“– tai bet koks fizinis asmuo, kuris visą ar dalį savo
veiklos vykdo valstybių narių teritorijoje šios Sutarties atitinkamame
skyriuje nurodytoje srityje;

b)   „įmonė“– tai bet kokia įmonė ar institucija, kuri visą ar dalį savo
veiklos vykdo valstybių narių teritorijoje šios Sutarties atitinkamame
skyriuje nurodytoje srityje, nepaisant jos teisinio statuso ir, ar ji
yra viešoji ar privati.

197 straipsnis

Šioje Sutartyje:

1.   „Specialiosios skiliosios medžiagos“– tai plutonis 239; uranas 233;
uranu 235 arba uranu 233 prisodrintas uranas; bet kuri kita medžiaga,
kurioje yra vienas ar keli minėti izotopai, bei tokios kitos skiliosios
medžiagos, kurias, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų
dauguma nustato Taryba; tačiau sąvoka „specialiosios skiliosios
medžiagos“ neapima žaliavų;

2.   „Uranu 235 arba uranu 233 prisodrintas uranas“– tai uranas, kuriame
urano 235 arba urano 233, arba abiejų šių izotopų kiekis yra toks, kad
šių dviejų izotopų sumos ir urano 238 izotopo perteklinis santykis yra
didesnis už gamtoje pasitaikantį 235 ir 238 izotopų santykį;

3.   „Žaliavos“– tai uranas, kuriame yra gamtoje pasitaikantis izotopų
junginys; uranas, kurio kiekis urane 235 yra mažesnis nei įprasta;
toris; bet kuri iš minėtųjų medžiagų metalo, lydinio, cheminio junginio
arba koncentrato forma; bet kuri kita medžiaga, į kurią įeina vienas ar
daugiau minėtųjų elementų tokios koncentracijos, kokią, remdamasi
Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato Taryba;

4.   „Rūdos“– tai bet kokia rūda, kurioje yra medžiagų, kurių vidutinę
koncentraciją, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma
nustato Taryba, kurias atitinkamai chemiškai ar fiziškai apdorojus gali
būti gaunamos pirmiau apibūdintos žaliavos.

198 straipsnis

Išskyrus atvejus, kai numatyta kitaip, Sutartis taikoma europinėms
valstybių narių teritorijoms bei jų jurisdikcijai priklausančioms
neeuropinėms teritorijoms.

Šios Sutarties nuostatos taikomos Europos teritorijoms, už kurių išorės
santykius atsako kuri nors valstybė narė.

Šios Sutarties nuostatos taikomos Alandų saloms pagal Protokolo Nr. 2,
pridedamo prie Akto dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir
Švedijos Karalystės stojimo sąlygų, nuostatas.

Nepaisant ankstesnių pastraipų:

a)

	

Ši Sutartis netaikoma Farerų saloms.

Ši Sutartis netaikoma Grenlandijai.

b)

	

Ši Sutartis netaikoma Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos
Karalystės suverenioms bazių teritorijoms Kipre.

c)

	

Ši Sutartis netaikoma su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės
Airijos Karalyste specialaus pobūdžio santykius turinčioms užjūrio
šalims ir teritorijoms, neįtrauktoms į Europos Sąjungos sutarties ir
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo II priedo sąrašą.

d)

	

Ši Sutartis taikoma Normandijos saloms ir Meno salai tiek, kiek reikia
užtikrinti toms saloms skirtos tvarkos, nustatytos 1972 m. sausio 22 d.
Sutartyje dėl naujųjų narių stojimo į Europos ekonominę bendriją ir
Europos atominės energijos bendriją, įgyvendinimą.

(e punktas panaikintas)

199 straipsnis

Komisija užtikrina, kad būtų palaikomi tinkami ryšiai su Jungtinių
Tautų, jų specializuotų agentūrų ir Pasaulio prekybos organizacijos
organais.

Ji taip pat rūpinasi tinkamais ryšiais su visomis tarptautinėmis
organizacijomis.

200 straipsnis

Bendrija visais tinkamais būdais bendradarbiauja su Europos Taryba.

201 straipsnis

Bendrija su Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija užmezga
glaudų bendradarbiavimą, kuris detaliau nustatomas bendru sutarimu.

202 straipsnis

Šios Sutarties nuostatos nekliudo egzistuoti regioninėms sąjungoms tarp
Belgijos ir Liuksemburgo ar tarp Belgijos, Liuksemburgo ir Nyderlandų
arba jų kurti, jei šių regioninių sąjungų tikslų negalima pasiekti
taikant šią Sutartį.

203 straipsnis

Jei pasirodytų, kad vienam iš Bendrijos tikslų pasiekti reikia imtis
Bendrijos veiksmų, kuriems ši Sutartis nenumato reikalingų įgaliojimų,
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos
Parlamentu, vieningai priimtu sprendimu imasi reikiamų priemonių.

204 ir 205 straipsniai

(Panaikinti)

206 straipsnis

Bendrija su viena arba keletu valstybių ar tarptautinių organizacijų
gali sudaryti susitarimus steigti asociaciją, numatančią abipuses teises
ir pareigas, bendrą veiklą ir specialią tvarką.

Tokius susitarimus, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, vieningai
priimtu sprendimu sudaro Taryba.

Kai dėl tokių susitarimų reikia iš dalies keisti šią Sutartį, tokie
pakeitimai pirma turi būti priimti Europos Sąjungos sutarties
48 straipsnio 2–5 dalyse nustatyta tvarka.

207 straipsnis

Bendru valstybių narių sutarimu prie šios Sutarties pridedami protokolai
sudaro neatskiriamą šios Sutarties dalį.

208 straipsnis

Ši Sutartis sudaroma neribotam laikui.

VI ANTRAŠTINĖ DALIS

PRADINIO LAIKOTARPIO NUOSTATOS

(Panaikinta)

209–223 straipsniai

(Panaikinti)

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

224 straipsnis

Aukštosios Susitariančios Šalys šią Sutartį ratifikuoja pagal savo
atitinkamas konstitucines nuostatas. Ratifikavimo dokumentai deponuojami
Italijos Respublikos Vyriausybei.

Ši Sutartis įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną po to, kai ratifikavimo
dokumentus deponuoja paskutinė valstybė signatarė. Tačiau jei dokumentai
deponuojami likus mažiau kaip penkiolikai dienų iki kito mėnesio
pradžios, Sutartis įsigalioja pirmą antrojo po deponavimo mėnesio dieną.

225 straipsnis

Ši vienu originaliu egzemplioriumi sudaryta Sutartis, kurios visi keturi
tekstai italų, olandų, prancūzų ir vokiečių kalbomis yra autentiški,
deponuojama Italijos Respublikos Vyriausybės archyvuose, o Italijos
Respublikos Vyriausybė patvirtintą Sutarties kopiją perduoda kitų
valstybių signatarių vyriausybėms.

Vadovaujantis stojimo sutartimis, šios Sutarties tekstai airių, anglų,
bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, kroatų, latvių, lenkų,
lietuvių, maltiečių, portugalų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų
ir vengrų kalbomis taip pat yra autentiški.

TAI PALIUDYDAMI šią Sutartį pasirašė toliau nurodyti įgaliotieji atstovai.

Priimta tūkstantis devyni šimtai penkiasdešimt septintų metų kovo
dvidešimt penktą dieną Romoje.

(pasirašiusiųjų asmenų sąrašas nepateikiamas)

------------------------------------------------------------------------

(1) <#ntc1-C_2016203LT.01000101-E0001>  Nuo tada Bulgarijos Respublika,
Čekijos Respublika, Danijos Karalystė, Estijos Respublika, Airija,
Graikijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Kroatijos Respublika, Kipro
Respublika, Latvijos Respublika, Lietuvos Respublika, Vengrija, Maltos
Respublika, Austrijos Respublika, Lenkijos Respublika, Portugalijos
Respublika, Rumunija, Slovėnijos Respublika, Slovakijos Respublika,
Suomijos Respublika, Švedijos Karalystė ir Jungtinė Didžiosios
Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė tapo Europos atominės energijos
bendrijos narėmis.

------------------------------------------------------------------------

PRIEDAI

I PRIEDAS

ŠIOS SUTARTIES 4 STRAIPSNYJE NURODYTOS BRANDUOLINĖS ENERGIJOS TYRIMŲ SRITYS

I   Žaliavos

	

1.

	

Pirminių medžiagų (urano, torio ir kitų branduolinės energijos srityje
ypač svarbių medžiagų) paieškos ir kasimo būdai.

	

2.

	

Šių medžiagų koncentravimo ir konversijos į techniškai grynus junginius
būdai.

	

3.

	

Šių techniškai grynų junginių konversijos į junginius ir metalus,
kuriuos galima naudoti branduoliniuose reaktoriuose, būdai.

	

4.

	

Minėtųjų junginių ir metalų, taip pat gryno ar sumaišyto su tokiais
junginiais ar metalais plutonio, urano 235 arba urano 233 konversijos ir
perdirbimo į kuro elementus chemijos, keramikos ar metalurgijos
pramonėje būdai.

	

5.

	

Tokių branduolinio kuro elementų apsaugos nuo korozijos ar erozijos dėl
išorinių veiksnių poveikio būdai.

	

6.

	

Branduolinės energijos srityje naudojamų kitų specialiųjų medžiagų
gamybos, gryninimo, perdirbimo ir išsaugojimo būdai, taikomi visų pirma:

a)

	

lėtikliams, tokiems kaip sunkusis vanduo, grafitas, kurį galima naudoti
branduoliniuose reaktoriuose, berilis ir berilio oksidas;

b)

	

konstrukcinėms medžiagoms, tokioms kaip cirkoniui (be hafnio priemaišų),
niobiui, lantanui, titanui, beriliui, taip pat jų oksidams, karbidams ir
kitiems junginiams, kurie gali būti naudojami branduolinės energijos
srityje;

c)

	

aušalams, tokiems kaip heliui, organiniams skysčiams, natriui, natrio ir
kalio lydiniams, bismutui, švinui ir bismuto lydiniams.

	

7.

	

Izotopų atskyrimo būdai:

a)

	

urano;

b)

	

medžiagų sveriamais kiekiais, kuriuos galima panaudoti branduolinės
energijos gamybai: ličio 6, ličio 7, azoto 15 ir boro 10;

c)

	

moksliniams tyrimams mažais kiekiais naudojamų izotopų.

II   Taikomoji fizika branduolinės energijos srityje

	

1.

	

Taikomoji teorinė fizika:

a)

	

mažai energijos išskiriančios branduolinės reakcijos, ypač neutronų
sukeltos reakcijos;

b)

	

branduolių skilimas;

c)

	

jonizuojančiosios spinduliuotės ir fotonų sąveika su medžiaga;

d)

	

kietojo kūno teorija;

e)

	

branduolių sintezės tyrimai, visų pirma elektromagnetinių jėgų veikiamos
jonizuotos plazmos savybių kitimo ir ypač aukštų temperatūrų
termodinamikos tyrimai.

	

2.

	

Taikomoji eksperimentinė fizika:

a)

	

sritys, nurodytos prieš tai išdėstytoje 1 dalyje;

b)

	

branduolinei energetikai svarbių transuraninių elementų savybių tyrimas.

	

3.

	

Reaktoriaus apskaičiavimai:

a)

	

teorinė makroskopinių neutronų fizika;

b)

	

eksperimentiniai neutronų matavimai; eksponentiniai ir kritiniai bandymai;

c)

	

termodinaminiai ir medžiagų atsparumo apskaičiavimai;

d)

	

atitinkami bandomieji matavimai;

e)

	

reaktorių kinetika, reaktorių kontrolės problemos ir atitinkami bandymai;

f)

	

radiacinės saugos apskaičiavimai ir atitinkami bandymai.

III   Reaktorių fizikinė chemija

	

1.

	

Reaktoriuose naudojamų medžiagų fizikinės ir cheminės struktūros
pakitimų ir jų techninių savybių kitimo dėl toliau išvardytų priežasčių
tyrimas:

a)

	

veikiant šilumai;

b)

	

dėl agentų, su kuriais medžiagos sąveikauja, pobūdžio;

c)

	

veikiant mechaniniams veiksniams.

	

2.

	

Skilimo ir kitų apšvitinimo sukeliamų procesų tyrimas:

a)

	

kuro elementuose;

b)

	

konstrukcinėse medžiagose ir aušaluose;

c)

	

lėtikliuose.

	

3.

	

Analitinės chemijos ir analitinės fizikinės chemijos taikymas
reaktoriaus komponentams.

	

4.

	

Homogeninių reaktorių fizikinė chemija: radiochemija, korozija.

IV   Radioaktyviųjų medžiagų apdorojimas

	

1.

	

Plutonio ir urano 233 išgavimo iš apšvitinto kuro būdai ir urano bei
torio utilizavimo galimybės.

	

2.

	

Plutonio chemija ir metalurgija.

	

3.

	

Kitų transuraninių elementų išgavimo būdai ir jų chemija.

	

4.

	

Naudingųjų radioaktyviųjų izotopų išgavimo metodai ir jų chemija:

a)

	

skilimo produktų;

b)

	

radioaktyviųjų izotopų, gautų apšvitinimo būdu.

	

5.

	

Nebetinkamų naudoti radioaktyviųjų atliekų koncentravimas ir saugojimas.

V   Radioaktyviųjų izotopų panaudojimas

Radioaktyviųjų izotopų kaip aktyviųjų elementų arba indikatorių
panaudojimas:

a)

	

pramonėje ir moksle;

b)

	

medicinoje ir biologijoje;

c)

	

žemės ūkyje.

VI   Kenksmingo spinduliuotės poveikio gyviesiems organizmams tyrimas

	

1.

	

Kenksmingos spinduliuotės nustatymo ir matavimo tyrimas.

	

2.

	

Deramų prevencinių bei apsaugos priemonių ir reikiamų apsaugos standartų
tyrimas.

	

3.

	

Spinduliuotės sukeltų padarinių gydymo tyrinėjimas.

VII   Įranga

Tyrimai, susiję su įrangos, specialiai skirtos ne tik reaktoriams, bet
ir pramoniniams ar mokslinių tyrimų įrenginiams, reikalingiems pirmiau
išvardytiems moksliniams tyrimams, konstravimu ir tobulinimu. Galimi
pavyzdžiai:

1.

	

Mechaninė įranga:

a)

	

specialiųjų skysčių siurbliai;

b)

	

šilumokaičiai;

c)

	

branduolinės fizikos tyrimams naudojami aparatai, tokie kaip neutronų
greičio selektoriai;

d)

	

nuotolinio valdymo įranga.

2.

	

Elektros įranga:

a)

	

spinduliuotės nustatymo ir matavimo prietaisai, naudojami visų pirma:

—

	

mineralų paieškoms,

—

	

moksliniams ir techniniams tyrimams,

—

	

reaktoriaus valdymui,

—

	

sveikatos ir saugos srityje.

b)

	

reaktoriaus valdymo įranga;

c)

	

nedidelės energijos (iki 10 MeV) dalelių greitintuvai.

VIII   Energijos gamybos ekonominiai aspektai

	

1.

	

Teoriniai ir bandomieji įvairių reaktorių tipų lyginamieji tyrimai.

	

2.

	

Kuro ciklų techniniai ir ekonominiai tyrimai.

II PRIEDAS

ŠIOS SUTARTIES 41 STRAIPSNYJE NURODYTOS PRAMONINĖS VEIKLOS RŪŠYS

	

1.

	

Urano ir torio rūdos kasyba.

	

2.

	

Šių rūdų sodrinimas.

	

3.

	

Cheminis urano ir torio koncentratų apdorojimas ir gryninimas.

	

4.

	

Bet kokio pavidalo branduolinio kuro gamyba.

	

5.

	

Branduolinio kuro elementų gamyba.

	

6.

	

Urano heksafluorido gamyba.

	

7.

	

Prisodrinto urano gamyba.

	

8.

	

Apšvitinto branduolinio kuro apdorojimas siekiant atskirti visas jame
esančias medžiagas ar dalį jų.

	

9.

	

Reaktorių lėtiklių gamyba.

	

10.

	

Cirkonio be hafnio priemaišų arba cirkonio junginių be hafnio priemaišų
gamyba.

	

11.

	

Visų tipų branduoliniai reaktoriai, naudojami visiems tikslams.

	

12.

	

Pramoninio radioaktyviųjų atliekų apdorojimo įrenginiai, įkurti prie
vieno ar kelių šiame sąraše nurodytų įrenginių.

	

13.

	

Pusiau pramoniniai įrenginiai, skirti parengiamiesiems gamyklų,
vykdysiančių 3–10 punktuose nurodytą veiklą, statybos darbams.

III PRIEDAS

LENGVATOS, KURIOS GALI BŪTI SUTEIKTOS BENDROSIOMS ĮMONĖMS PAGAL ŠIOS
SUTARTIES 48 STRAIPSNIO NUOSTATAS

	

1.

	

a)

	

Pripažįstama, kad nekilnojamojo turto, reikalingo bendrosioms įmonėms
steigti, įgijimas pagal nacionalinius įstatymus atitinka visuomenės
poreikius;

b)

	

Nacionalinės teisės nuostatų, numatančių priverstinį įgijimą visuomenės
poreikiams, taikymas, kad nekilnojamasis turtas būtų įgytas tais
atvejais, kai nebuvo pasiekta draugiško susitarimo.

	

2.

	

Teisė pagal 17–23 straipsnių nuostatas gauti licencijas arbitražo arba
priverstine tvarka.

	

3.

	

Atleidimas nuo visų mokesčių bei rinkliavų steigiant bendrąsias įmones
ir nuo visų mokesčių kapitalo įnašams.

	

4.

	

Atleidimas nuo visų mokesčių bei rinkliavų, mokamų įsigijus
nekilnojamąjį turtą, ir nuo visų registracijos ir žyminių mokesčių.

	

5.

	

Atleidimas nuo visų tiesioginių mokesčių, kurie bet kuriuo kitu atveju
galėtų būti taikomi bendrosioms įmonėms, jų nuosavybei, turtui ir pajamoms.

	

6.

	

Atleidimas nuo visų muitų ir lygiaverčio poveikio privalomųjų mokėjimų,
taip pat nuo visų ekonominio ar fiskalinio pobūdžio importo ir eksporto
draudimų ir apribojimų:

a)

	

mokslinei ir techninei įrangai, išskyrus statybines medžiagas ir įrangą,
skirtą administraciniams tikslams.

b)

	

medžiagoms, kurios yra arba buvo apdorojamos bendrojoje įmonėje.

	

7.

	

182 straipsnio 6 dalyje numatyta valiutų keitimo tvarka.

	

8.

	

Įvažiavimo į šalį ir gyvenimo joje apribojimų panaikinimas bendrosiose
įmonėse dirbantiems valstybių narių piliečiams, jų sutuoktiniams ir
išlaikomiems jų šeimos nariams.

IV PRIEDAS

PREKIŲ IR GAMINIŲ, KURIEMS TAIKOMOS 9 SKYRIAUS DĖL BENDROSIOS
BRANDUOLINIŲ MEDŽIAGŲ RINKOS NUOSTATOS, SĄRAŠAS

A1 sąrašas

Urano rūdos, kuriose gamtinio urano koncentracija viršija 5 % masės.

Nasturanas, kuriame gamtinio urano koncentracija viršija 5 % masės.

Urano oksidas.

Gamtinio urano neorganiniai junginiai, išskyrus urano oksidą ir urano
heksafluoridą.

Gamtinio urano organiniai junginiai.

Neapdorotas arba apdorotas gamtinis uranas.

Lydiniai, kuriuose esama plutonio.

Organiniai arba neorganiniai urano, prisodrinto organiniais ar
neorganiniais junginiais arba uranu 235, junginiai.

Urano 233 organiniai arba neorganiniai junginiai.

Uranu 233 prisodrintas toris.

Organiniai arba neorganiniai plutonio junginiai.

Plutoniu prisodrintas uranas.

Uranu 235 prisodrintas uranas.

Lydiniai, kuriuose esama uranu 235 arba uranu 233 prisodrinto urano.

Plutonis.

Uranas 233.

Urano heksafluoridas.

Monacitas.

Torio rūdos, kuriose torio koncentracija viršija 20 % masės.

Urano torianitas, kuriame torio koncentracija viršija 20 %.

Neapdorotas arba apdorotas toris.

Torio oksidas.

Neorganiniai torio, išskyrus torio oksidą, junginiai.

Organiniai torio junginiai.

A2 sąrašas

Deuteris ir jo junginiai (įskaitant sunkųjį vandenį), kuriuose deuterio
atomų ir paprastojo vandenilio atomų skaičiaus santykis yra didesnis
kaip 1:5 000.

Sunkusis parafinas, kuriame deuterio atomų ir paprastojo vandenilio
atomų skaičiaus santykis yra didesnis kaip 1:5 000.

Mišiniai ir tirpalai, kuriuose deuterio atomų ir paprastojo vandenilio
atomų skaičiaus santykis yra didesnis kaip 1:5 000.

Branduoliniai reaktoriai.

Urano izotopų atskyrimo dujų difuzijos būdu ar kitais būdais įranga.

Įranga, naudojama deuterio, jo junginių (įskaitant sunkųjį vandenį), bei
darinių, taip pat mišinių ar tirpalų, kuriuose deuterio atomų ir
paprastojo vandenilio atomų skaičiaus santykis yra didesnis
kaip 1:5 000, gamybai:

—

	

vandens elektrolizės pagrindu veikianti įranga,

—

	

vandens, skysto vandenilio ir kitų medžiagų distiliavimo pagrindu
veikianti įranga,

—

	

vandenilio sulfido ir vandens izotopų mainų, vykstant temperatūros
kaitai, pagrindu veikianti įranga,

—

	

kitų būdų pagrindu veikianti įranga.

Įranga, specialiai sukurta radioaktyviosioms medžiagoms chemiškai apdoroti:

—

	

apšvitinto kuro atskyrimo įranga:

—

	

taikant cheminius būdus (tirpiklius, nusodinimą, jonų mainus ir pan.),

—

	

taikant fizikinius būdus (frakcinį distiliavimą ir pan.),

—

	

atliekų apdorojimo įranga,

—

	

kuro perdirbimo įranga.

Transporto priemonės, specialiai skirtos ypač radioaktyvioms medžiagoms
gabenti:

—

	

vagonai ir vagonėliai, pritaikyti važiuoti bet kokio pločio bėgiais,

—

	

motoriniai sunkvežimiai,

—

	

motorizuotos atvirosios platformos prekėms pervežti,

—

	

priekabos, puspriekabės ir kitos nemotorizuotos transporto priemonės.

Konteineriai su apsauginiu švino sluoksniu, saugančiu nuo spinduliuotės,
skirti branduolinėms medžiagoms gabenti ir saugoti.

Dirbtiniai radioaktyvieji izotopai ir jų neorganiniai bei organiniai
junginiai.

Nuotolinio valdymo mechaniniai manipuliatoriai, skirti darbui su ypač
radioaktyviomis medžiagomis:

—

	

pritvirtinti arba judantys mechaniniai prietaisai, nepritaikyti
rankiniam valdymui.

B sąrašas

(Pozicija panaikinta)

Ličio rūdos ir koncentratai.

Metalai, kuriuos galima naudoti branduoliniuose reaktoriuose:

—

	

neapdorotas berilis,

—

	

neapdorotas bismutas,

—

	

neapdorotas niobis (kolumbis),

—

	

neapdorotas cirkonis (be hafnio priemaišų),

—

	

neapdorotas litis,

—

	

neapdorotas aliuminis,

—

	

neapdorotas kalcis,

—

	

neapdorotas magnis.

Boro trifluoridas.

Bevandenis vandenilio fluoridas.

Chloro trifluoridas.

Bromo trifluoridas.

Ličio hidroksidas.

Ličio fluoridas.

Ličio chloridas.

Ličio hidridas.

Ličio karbonatas.

Berilio oksidas, kurį galima naudoti branduoliniuose reaktoriuose.

Ugniai atsparūs berilio oksido, kurį galima naudoti branduoliniuose
reaktoriuose, luitai.

Kiti ugniai atsparūs berilio oksido, kurį galima naudoti branduoliniuose
reaktoriuose, produktai.

Dirbtinis blokelių arba strypų formos grafitas, kuriame boro
koncentracija yra mažesnė nei viena milijoninė dalis arba lygi jai ir
kurio bendrasis mikroskopinis efektyvusis šiluminių neutronų absorbcijos
skerspjūvis yra mažesnis nei 5 milibarnai arba lygus jiems.

Dirbtiniu būdu atskirti patvarieji izotopai.

Elektromagnetiniai jonų skirtuvai, įskaitant masių spektrografus ir
masių spektrometrus.

Įrenginiai, imituojantys reaktoriaus veikimą (specialios analoginės
skaičiavimo mašinos).

Nuotolinio valdymo mechaniniai manipuliatoriai:

—

	

rankinio valdymo (t. y. valdomi ranka kaip įrankiai).

Skysto metalo siurbliai.

Didelio vakuumo siurbliai.

Šilumokaičiai, skirti specialiai atominėms elektrinėms.

Spinduliuotės nustatymo prietaisai (ir jų atsarginės dalys),
priklausantys vienai iš toliau išvardytų rūšių bei specialiai pagaminti
arba pritaikytini branduolinei spinduliuotei, tokiai kaip alfa ir beta
dalelės, gama spinduliai, neutronai ir protonai, nustatyti arba matuoti):

—

	

Geigerio skaitikliai ir proporciniai skaitikliai,

—

	

radiacijos nustatymo arba matavimo prietaisai, kuriuose naudojami
Geigerio ir Miulerio vamzdeliai arba proporciniai skaitikliai,

—

	

jonizacijos kameros,

—

	

prietaisai, kuriuose naudojamos jonizacijos kameros,

—

	

radiacijos nustatymo arba matavimo įranga, naudojama mineralų paieškoms
ir reaktoriaus, oro, vandens ir dirvožemio monitoringui,

—

	

neutronų detektoriai, kuriuose naudojamas boras, boro trifluoridas,
vandenilis arba skilioji medžiaga,

—

	

nustatymo arba matavimo prietaisai, kurių konstrukcijoje yra neutronų
detektoriai, kuriuose naudojamas boras, boro trifluoridas, vandenilis
arba skilioji medžiaga,

—

	

scintiliaciniai kristalai, sumontuoti arba įtaisyti po metaliniu aptaisu
(kietieji scintiliatoriai),

—

	

nustatymo arba matavimo prietaisai, kuriuose naudojami skystieji,
kietieji arba dujiniai scintiliatoriai,

—

	

stiprintuvai, specialiai skirti branduoliniams matavimams, tarp jų
tiesiniai stiprintuvai, pradiniai stiprintuvai, paskirstytieji
stiprintuvai ir amplitudiniai impulsų analizatoriai,

—

	

sutapčių prietaisai, naudojami kartu su radiacijos detektoriais,

—

	

elektroskopai ir elektrometrai, įskaitant dozimetrus (tačiau išskyrus
prietaisus mokymo tikslams, paprastus metalo plokštelės elektroskopus,
dozimetrus, skirtus naudoti specialiai su medicinine rentgeno aparatūra
bei elektrostatinių matavimų prietaisai),

—

	

prietaisai, kuriais galima išmatuoti mažesnę nei vienas pikoamperas srovę,

—

	

fotodaugintuvų vamzdeliai su fotokatodu, sukuriančiu mažiausiai 10
mikroamperų vienam liumenui srovę, kuriame vidutinis stiprinimas yra
didesnis nei 105, taip pat visos kitos teigiamais jonais aktyvuojamų
elektroninių daugintuvų rūšys,

—

	

matuokliai ir elektroniniai integraciniai matuokliai radiacijai nustatyti.

Ciklotronai, Van de Grafo arba Kokrofto ir Voltono elektrostatiniai
generatoriai, tiesiniai greitintuvai bei kiti prietaisai, galintys
branduolinėms dalelėms suteikti didesnę nei 1 MeV energiją.

Magnetai, specialiai sukurti ir sukonstruoti naudoti pirmiau minėtuose
prietaisuose ir įrangoje (ciklotronuose ir t. t.).

Greitinimo ir fokusavimo vamzdžiai, naudojami masių spektrometruose ir
masių spektrografuose.

Intensyvūs elektroniniai teigiamų jonų šaltiniai, skirti naudoti kartu
su dalelių greitintuvais, masės spektrometrais ir panašiais prietaisais.

Antiradiacinis lakštinis stiklas:

—

	

lietas arba valcuotas lakštinis stiklas (įskaitant armuotą stiklą arba
stiklą padengtu paviršiumi), keturkampio arba stačiakampio formos,
šlifuotas arba poliruotas, tačiau daugiau neapdorotas,

—

	

lietas arba valcuotas lakštinis stiklas (šlifuotas, poliruotas arba
šiais būdais neapdorotas), supjaustytas kitokia nei keturkampio ar
stačiakampio forma arba išlenktas ar kitaip apdorotas (pavyzdžiui,
nusklembtomis briaunomis ar graviruotas),

—

	

apsauginis stiklas, taip pat apdirbtas ir pagamintas iš grūdinto stiklo
arba iš dviejų ar daugiau stiklo sluoksnių.

Oro nepraleidžiantys drabužiai, apsaugantys nuo spinduliuotės arba
radioaktyviosios taršos, pagaminti:

—

	

iš plastiko,

—

	

iš gumos,

—

	

iš impregnuotos arba su paviršiaus apsaugine danga medžiagos ir skirti:

—

	

vyrams,

—

	

moterims.

Difenilas (kai turimas omenyje aromatinis angliavandenilis C6H5C6H5).

Terfenilas.

V PRIEDAS

ŠIOS SUTARTIES 215 STRAIPSNYJE NURODYTA PRADINĖ MOKSLINIŲ TYRIMŲ IR
MOKYMO PROGRAMA

(Panaikintas)

------------------------------------------------------------------------

PROTOKOLAI

PROTOKOLAS DĖL NACIONALINIŲ PARLAMENTŲ VAIDMENS EUROPOS SĄJUNGOJE

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

PRISIMINDAMOS, kad nacionalinių parlamentų vykdomas nuodugnus savo
vyriausybių veiklos, susijusios su Europos Sąjungos veikla, tikrinimas
yra kiekvienos valstybės narės konkrečios konstitucinės struktūros bei
praktikos dalykas,

NORĖDAMOS skatinti nacionalinius parlamentus aktyviau dalyvauti Europos
Sąjungos veikloje ir plėsti jų galimybes reikšti savo nuomonę dėl
Europos Sąjungos teisėkūros procedūra priimamų aktų projektų ir dėl kitų
juos ypač dominančių dalykų,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

I ANTRAŠTINĖ DALIS

INFORMACIJA NACIONALINIAMS PARLAMENTAMS

1 straipsnis

Savo konsultacinio pobūdžio dokumentus (žaliąją knygą, baltąją knygą ir
komunikatus), kai jie paskelbiami, Komisija tiesiogiai perduoda
nacionaliniams parlamentams. Metines teisėkūros programas ir visus kitus
teisėkūros planavimo ar politikos strateginius dokumentus ji taip pat
perduoda nacionaliniams parlamentams tuo pačiu metu kaip ir Europos
Parlamentui ir Tarybai.

2 straipsnis

Europos Parlamentui ir Tarybai pateikiami teisėkūros procedūra priimamų
aktų projektai perduodami nacionaliniams parlamentams.

Šiame protokole „teisėkūros procedūra priimamo akto projektas“ – tai
Komisijos pasiūlymai, valstybių narių grupės iniciatyvos, Europos
Parlamento iniciatyvos, Teisingumo Teismo prašymai, Europos centrinio
banko rekomendacijos ir Europos investicijų banko prašymai dėl
teisėkūros procedūra priimamo akto priėmimo.

Komisija savo pasiūlytus teisėkūros procedūra priimamų aktų projektus
tiesiogiai perduoda nacionaliniams parlamentams tuo pačiu metu kaip ir
Europos Parlamentui ir Tarybai.

Europos Parlamentas savo pasiūlytus teisėkūros procedūra priimamų aktų
projektus tiesiogiai perduoda nacionaliniams parlamentams.

Valstybių narių grupės, Teisingumo Teismo, Europos centrinio banko ar
Europos investicijų banko pasiūlytus teisėkūros procedūra priimamų aktų
projektus Taryba perduoda nacionaliniams parlamentams.

3 straipsnis

Protokole dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo nustatyta
tvarka nacionaliniai parlamentai gali pateikti Europos Parlamento,
Tarybos ir Komisijos pirmininkams pagrįstą nuomonę dėl teisėkūros
procedūra priimamo akto projekto atitikimo subsidiarumo principui.

Jei teisėkūros procedūra priimamo akto projektą siūlo valstybių narių
grupė, Tarybos pirmininkas pagrįstą nuomonę (nuomones) perduoda tų
valstybių narių vyriausybėms.

Jei teisėkūros procedūra priimamo akto projektą siūlo Teisingumo
Teismas, Europos centrinis bankas ar Europos investicijų bankas, Tarybos
pirmininkas pagrįstą nuomonę (nuomones) perduoda atitinkamai
institucijai ar organui.

4 straipsnis

Nuo momento, kai visomis oficialiomis Sąjungos kalbomis nacionaliniams
parlamentams pateikiamas teisėkūros procedūra priimamo akto projektas,
iki jo įtraukimo į preliminarią Tarybos posėdžių darbotvarkę jam priimti
arba pozicijai priimti pagal teisėkūros procedūrą, turi praeiti
aštuonios savaitės. Išimtys įmanomos skubos atvejais, kurių motyvai
nurodomi Tarybos akte arba pozicijoje. Per tas aštuonias savaites
susitarimas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto projekto gali būti
priimamas tik deramai pagrįstais skubos atvejais. Išskyrus deramai
pagrįstus skubos atvejus, nuo teisėkūros procedūra priimamo akto
projekto įtraukimo į preliminarią Tarybos posėdžių darbotvarkę iki
pozicijos priėmimo turi praeiti dešimt dienų.

5 straipsnis

Tarybos posėdžių darbotvarkės ir rezultatai, įskaitant posėdžių,
kuriuose Taryba svarsto teisėkūros procedūra priimamų aktų projektus,
protokolus, tiesiogiai perduodami nacionaliniams parlamentams tuo pačiu
metu kaip ir valstybių narių vyriausybėms.

6 straipsnis

Kai Europos Vadovų Taryba ketina pasiremti Europos Sąjungos sutarties
48 straipsnio 7 dalies pirmąja ar antrąja pastraipa, nacionaliniams
parlamentams turi būti pranešama apie Europos Vadovų Tarybos iniciatyvą
ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki bet kokio sprendimo priėmimo.

7 straipsnis

Audito Rūmai savo metinę ataskaitą perduoda susipažinti nacionaliniams
parlamentams tuo pačiu metu kaip ir Europos Parlamentui ir Tarybai.

8 straipsnis

Kai nacionalinę parlamentinę sistemą sudaro ne vieneri rūmai,
1–7 straipsniai taikomi kiekvieniems rūmams.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

TARPPARLAMENTINIS BENDRADARBIAVIMAS

9 straipsnis

Europos Parlamentas ir nacionaliniai parlamentai kartu nustato, kaip
Sąjungoje veiksmingai ir reguliariai organizuoti bei skatinti
tarpparlamentinį bendradarbiavimą.

10 straipsnis

Sąjungos reikalų parlamentinių komitetų konferencija gali pateikti bet
kokį, jos nuomone, tinkamą pasiūlymą Europos Parlamentui, Tarybai ir
Komisijai. Ši konferencija taip pat skatina nacionalinius parlamentus ir
Europos Parlamentą, įskaitant jų specialiuosius komitetus, keistis
informacija ir geriausia praktika. Ji taip pat gali organizuoti
tarpparlamentines konferencijas konkrečiais klausimais, ypač skirtas
bendrai užsienio ir saugumo politikai, įskaitant bendrą saugumo ir
gynybos politiką, svarstyti. Konferencijos pasiūlymai nevaržo
nacionalinių parlamentų ir iš anksto nenulemia jų pozicijų.

PROTOKOLAS DĖL EUROPOS SĄJUNGOS TEISINGUMO TEISMO STATUTO

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

SIEKDAMOS išdėstyti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
281 straipsnyje numatytą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statutą,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

1 straipsnis

Europos Sąjungos Teisingumo Teismas sudaromas ir veikia pagal Sutarčių,
Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties (EAEB sutarties)
ir šio Statuto nuostatas.

I ANTRAŠTINĖ DALIS

TEISĖJAI IR GENERALINIAI ADVOKATAI

2 straipsnis

Kiekvienas teisėjas, prieš pradėdamas eiti savo pareigas, viešame
Teisingumo Teismo posėdyje prisiekia savo pareigas atlikti nešališkai ir
sąžiningai ir saugoti Teismo pasitarimų slaptumą.

3 straipsnis

Teisėjams suteikiamas imunitetas nuo jurisdikcijos. Baigę eiti savo
pareigas, jie ir toliau naudojasi imunitetu savo veiksmų, atliktų einant
teisėjo pareigas, įskaitant pasisakymus žodžiu ir raštu, atžvilgiu.

Teisingumo Teismas, posėdžiaudamas visos sudėties, gali atšaukti tokį
imunitetą. Jeigu sprendimas susijęs su Bendrojo Teismo ar specializuoto
teismo nariu, Teismas sprendžia pasikonsultavęs su atitinkamu teismu.

Jei, Teismui atšaukus imunitetą, vienam iš jo teisėjų iškeliama
baudžiamoji byla, bet kurioje iš valstybių narių jis gali būti teisiamas
tik tokio teismo, kurio jurisdikcijai priklauso teisti aukščiausių
valstybės teismų teisėjus.

Protokolo dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų 11–14 ir 17
straipsniai Europos Sąjungos Teisingumo Teismo teisėjams, generaliniams
advokatams, teismo kancleriui ir pranešėjų pavaduotojams taikomi
nepažeidžiant pirmesnėse pastraipose nustatytų nuostatų dėl teisėjų
imuniteto nuo jurisdikcijos.

4 straipsnis

Teisėjai negali eiti jokių politinių ar administracinių pareigų.

Jie negali turėti jokio kito mokamo ar nemokamo darbo, išskyrus
ypatingus atvejus, kai Taryba, spręsdama paprasta balsų dauguma, padaro
išimtį tuo klausimu.

Pradėdami eiti savo pareigas, jie iškilmingai pasižada per savo
kadenciją ir jai pasibaigus gerbti su savo pareigomis susijusius
įsipareigojimus, ypač savo pareigą sąžiningai ir apdairiai elgtis
nustoję eiti šias pareigas, sutikdami eiti tam tikras skiriamąsias
pareigas ar gauti tam tikrą naudą.

Bet kokios su šiomis nuostatomis susijusios abejonės sprendžiamos
Teisingumo Teismo sprendimu. Jeigu sprendimas susijęs su Bendrojo Teismo
ar specializuoto teismo nariu, Teismas sprendžia pasikonsultavęs su
atitinkamu teismu.

5 straipsnis

Išskyrus įprasto pakeitimo ar mirties atvejį, teisėjas savo pareigas
nustoja eiti, kai atsistatydina.

Atsistatydindamas teisėjas savo atsistatydinimo pareiškimą adresuoja
Teisingumo Teismo pirmininkui, kuris jį persiunčia Tarybos pirmininkui.
Tokiu būdu pranešus apie atsistatydinimą, teisėjo vieta tampa laisva.

Išskyrus tuos atvejus, kai taikomos 6 straipsnio nuostatos, teisėjas
lieka eiti savo pareigas tol, kol jas perima jį keičiantis teisėjas.

6 straipsnis

Teisėjas gali būti atleistas iš pareigų arba netekti teisės į pensiją ar
kitas vietoj jos mokamas išmokas tiktai tuo atveju, jei Teisingumo
Teismo teisėjų ir generalinių advokatų vieninga nuomone jis nebeatitinka
keliamų reikalavimų ar nevykdo su šiomis pareigomis susijusių
įsipareigojimų. Pats teisėjas tokiuose svarstymuose nedalyvauja. Jeigu
atitinkamas asmuo yra Bendrojo Teismo ar specializuoto teismo narys,
Teismas sprendžia pasikonsultavęs su atitinkamu teismu.

Teismo kancleris perduoda Teismo sprendimą Europos Parlamento
pirmininkui bei Komisijos pirmininkui ir praneša apie jį Tarybos
pirmininkui.

Priėmus sprendimą atleisti teisėją iš pareigų, teisėjo vieta tampa
laisva pranešus apie šį sprendimą Tarybos pirmininkui.

7 straipsnis

Teisėjas, turintis užimti Teismo nario, kurio kadencija dar nepasibaigė,
vietą, skiriamas likusiam to nario kadencijos laikui.

8 straipsnis

2–7 straipsnių nuostatos taikomos generaliniams advokatams.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

TEISINGUMO TEISMO ORGANIZACINIAI KLAUSIMAI

9 straipsnis

Kas treji metai keičiant dalį teisėjų pakeičiama pusė teisėjų skaičiaus.
Jeigu teisėjų skaičius yra nelyginis, teisėjų, kurie pakeičiami,
skaičius yra, pakaitomis, pusei teisėjų skaičiaus artimiausias didesnis
skaičius ir pusei teisėjų skaičiaus artimiausias mažesnis skaičius.

Pirma pastraipa taip pat taikoma, kai kas trejus metus pakeičiama dalis
generalinių advokatų.

9a straipsnis

Teisingumo Teismo pirmininką ir pirmininko pavaduotoją teisėjai renka iš
savo tarpo trejų metų kadencijai. Jie gali būti perrenkami kitai kadencijai.

Pirmininko pavaduotojas procedūros reglamente nustatytomis sąlygomis
padeda pirmininkui. Jis pavaduoja pirmininką, jei šis negali vykdyti
savo pareigų arba jeigu pirmininko vieta yra laisva.

10 straipsnis

Teismo kancleris Teisingumo Teismui prisiekia savo pareigas atlikti
nešališkai ir sąžiningai bei saugoti Teismo pasitarimų slaptumą.

11 straipsnis

Tais atvejais, kai Teismo kancleris negali dalyvauti Teisingumo Teismo
posėdžiuose, Teismas pasirūpina, kad kanclerį pakeistų kitas asmuo.

12 straipsnis

Kad Teisingumo Teismas galėtų vykdyti savo funkcijas, jame dirbti
paskiriami pareigūnai ir kiti tarnautojai. Jie yra atskaitingi Teismo
kancleriui ir pavaldūs pirmininkui.

13 straipsnis

Teisingumo Teismo prašymu Europos Parlamentas ir Taryba spręsdami pagal
įprastą teisėkūros procedūrą gali numatyti skirti pranešėjo pavaduotojus
ir nustatyti jų tarnybos taisykles. Pranešėjo pavaduotojų gali būti
reikalaujama, laikantis procedūros reglamente nustatytų sąlygų,
dalyvauti Teismo pasirengime bylos nagrinėjimui ir bendradarbiauti su
teisėju pranešėju.

Pranešėjo pavaduotojai renkami iš asmenų, kurių nepriklausomumas nekelia
abejonių ir kurie turi reikalingą teisinę kvalifikaciją; juos skiria
Taryba, spręsdama paprasta balsų dauguma. Jie prieš Teismą prisiekia
vykdyti savo pareigas nešališkai ir sąžiningai bei saugoti Teismo
pasitarimų slaptumą.

14 straipsnis

Reikalaujama, kad teisėjai, generaliniai advokatai ir Teismo kancleris
gyventų ten, kur yra Teisingumo Teismo būstinė.

15 straipsnis

Teisingumo Teismo posėdžiai vyksta nuolat. Teismo atostogų trukmę
Teismas nustato atsižvelgdamas į veiklos reikmes.

16 straipsnis

Teisingumo Teismas sudaro iš trijų ir penkių teisėjų susidedančias
kolegijas. Teisėjai iš savo tarpo išsirenka kolegijų pirmininkus. Iš
penkių teisėjų sudarytų kolegijų pirmininkai renkami trejiems metams.
Jie gali būti perrenkami dar vienai kadencijai.

Didžiąją kolegiją sudaro penkiolika teisėjų. Jai pirmininkauja Teismo
pirmininkas. Didžiosios kolegijos nariai taip pat yra Teismo pirmininko
pavaduotojas ir, procedūros reglamente nustatytomis sąlygomis, trys
penkių teisėjų kolegijų pirmininkai ir kiti teisėjai.

Teismas posėdžiauja Didžiosios kolegijos sudėties, kai to reikalauja
bylos šalimi esanti valstybė narė ar Sąjungos institucija.

Teismas posėdžiauja visos sudėties, kai jame yra iškeliamos bylos pagal
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 228 straipsnio 2 dalį, 245
straipsnio 2 dalį, 247 straipsnį ar 286 straipsnio 6 dalį.

Be to, tais atvejais, kai byla yra ypač svarbi, Teismas, išklausęs
generalinį advokatą, gali nuspręsti perduoti bylą visos sudėties Teismui.

17 straipsnis

Teisingumo Teismo sprendimai galioja tik tada, kai bylą svarstant
dalyvauja nelyginis jo narių skaičius.

Kolegijų, susidedančių iš trijų ar penkių teisėjų, sprendimai galioja
tik tada, kai juos priima trys teisėjai.

Didžiosios kolegijos sprendimai galioja tik tada, jei posėdyje dalyvauja
vienuolika teisėjų.

Visos sudėties Teismo sprendimai galioja tik tada, jei posėdyje
dalyvauja septyniolika teisėjų.

Jei vienas iš kolegijos teisėjų posėdyje dalyvauti negali, laikantis
procedūros reglamente nustatytų sąlygų, jame dalyvauti gali būti
paprašyta kitos kolegijos teisėjo.

18 straipsnis

Nė vienam iš teisėjų ar generalinių advokatų neleidžiama dalyvauti
nagrinėjant bylas, kuriose jie anksčiau yra dalyvavę kaip atstovai ar
patarėjai, ar gynę vienos iš šalių interesus arba į kurias jie buvo
pakviesti pasisakyti kaip teismo ar tyrimo komisijos nariai ar kitas
pareigas einantys asmenys.

Jei dėl kokių nors ypatingų priežasčių teisėjas ar generalinis advokatas
mano, kad jam nederėtų dalyvauti sprendžiant ar nagrinėjant tam tikrą
bylą, jis apie tai praneša pirmininkui. Jei dėl kokių nors ypatingų
priežasčių pirmininkas mano, kad teisėjas ar generalinis advokatas
neturėtų dalyvauti nagrinėjant tam tikrą bylą ar teikti išvadą joje, jis
apie tai praneša tokiam teisėjui ar generaliniam advokatui.

Bet kokios kliūtys, iškylančios taikant šio straipsnio nuostatas,
šalinamos Teisingumo Teismo sprendimu.

Nė viena iš bylos šalių negali prašyti, kad būtų pakeista Teismo ar
vienos iš jo kolegijų sudėtis dėl kurio nors teisėjo pilietybės ar dėl
to, kad Teisme ar kolegijose nėra tos bylos šalies pilietybės teisėjo.

III ANTRAŠTINĖ DALIS

TEISINGUMO TEISMO PROCESO TVARKA

19 straipsnis

Valstybėms narėms ir Sąjungos institucijoms Teisingumo Teisme atstovauja
kiekvienai bylai skiriamas atstovas; atstovui gali padėti patarėjas arba
advokatas.

Lygiai taip pat yra atstovaujama valstybėms, kurios nėra narės, tačiau
yra Europos ekonominės erdvės susitarimo šalys, ir tame susitarime
nurodytai ELPA priežiūros institucijai.

Kitoms bylų šalims turi atstovauti advokatas.

Bylos šaliai Teisme gali atstovauti tik advokatas, turintis leidimą
verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, kuri yra
Europos ekonominės erdvės susitarimo šalis, teisme.

Tokie atstovai, patarėjai ir advokatai, dalyvaujantys bylas nagrinėjant
Teisme, naudojasi būtinomis teisėmis ir imunitetais, įgalinančiais juos
nepriklausomai vykdyti savo pareigas, laikantis procedūros reglamente
nustatytų sąlygų.

Bylas nagrinėjant dalyvaujančių patarėjų ir advokatų atžvilgiu, Teismas,
laikydamasis procedūros reglamente nustatytų sąlygų, naudojasi teismams
paprastai suteikiamais įgaliojimais.

Universiteto dėstytojai, kurie yra vienos iš valstybių narių piliečiai
ir kuriems jų teisės aktai suteikia atstovavimo teisę teisme, Teisme
naudojasi tokiomis pat teisėmis, kurias šis straipsnis suteikia advokatams.

20 straipsnis

Teisingumo Teismo procesą sudaro dvi dalys: rašytinė ir žodinė.

Rašytinę proceso dalį sudaro procesą pradedantys ir kiti pareiškimai,
gynybos argumentai bei pastabos, perduodami bylos šalims ir Sąjungos
institucijoms, kurių sprendimai yra ginčijami, taip pat atsakymai į
juos, jei tokių esama, bei visi patvirtinamieji raštai ir dokumentai
arba jų patvirtinti nuorašai.

Visus šiuos pranešimus procedūros reglamente nustatyta tvarka ir laiku
perduoda Teismo kancleris.

Žodinę proceso dalį sudaro atstovų, patarėjų ir advokatų išklausymas,
generalinio advokato išvados, taip pat prireikus liudytojų ir ekspertų
išklausymas Teisme.

Tais atvejais, kai Teismas mano, kad byla neiškelia naujo teisės
klausimo, jis gali, išklausęs generalinį advokatą, nuspręsti, jog byla
turi būti sprendžiama be generalinio advokato pateiktos išvados.

21 straipsnis

Bylos Teisingumo Teisme keliamos pareiškiant ieškinį, pateikiamą Teismo
kancleriui. Ieškinyje nurodoma ieškovo vardas, pavardė ar pavadinimas ir
nuolatinis adresas, bei ieškinį pasirašiusiojo apibūdinimas, taip pat
atsakovo ar atsakovų vardas, pavardė ar pavadinimas, ginčo dalykas,
reikalavimai bei pagrindų, kuriais remiamasi ieškinyje, santrauka.

Jei reikia, prie ieškinio pridedamas aktas, kurį prašoma paskelbti
negaliojančiu, o Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 265 straipsnyje
nurodytomis aplinkybėmis – dokumentai, patvirtinantys datą, kada,
laikantis to straipsnio, atitinkamos institucijos buvo paprašyta priimti
sprendimą. Jei prie ieškinio dokumentai nėra pridėti, Teismo kancleris
paprašo suinteresuotos šalies pateikti juos per protingą terminą, tačiau
tokiu atveju šaliai tuos dokumentus pateikus nustatytam terminui jau
pasibaigus, jos teisės iškelti bylą nenustoja galiojusios.

22 straipsnis

Byla, kuriai taikomas EAEB sutarties 18 straipsnis, Teisingumo Teismui
pateikiama adresuojant apeliacinį skundą Teismo kancleriui.
Apeliaciniame skunde nurodoma pareiškėjo vardas, pavardė ar pavadinimas,
nuolatinis adresas ir skundą pasirašiusiojo apibūdinimas, taip pat
apskundžiamas sprendimas, šalių, prieš kurias paduodamas apeliacinis
skundas, vardai, pavardės ar pavadinimai, ginčo dalykas, reikalavimai
bei pagrindų, kuriais remiamasi apeliaciniame skunde, santrauka.

Prie apeliacinio skundo pridedama patvirtinta ginčijamo Arbitražo
komiteto sprendimo kopija.

Teismui atmetus apeliacinį skundą, Arbitražo komiteto sprendimas tampa
galutinis.

Teismui panaikinus Arbitražo komiteto sprendimą, vienos iš bylos šalių
iniciatyva byla prireikus gali būti atnaujinta Arbitražo komitete. Jis
teisės klausimais laikosi Teismo priimtų sprendimų.

23 straipsnis

Bylose, kurioms taikomas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
267 straipsnis, valstybės narės teismas Teisingumo Teismui praneša apie
sprendimą, kuriuo bylos nagrinėjimas sustabdomas, o byla perduodama
Teisingumo Teismui. Po to Teismo kancleris apie tokį sprendimą praneša
bylos šalims, valstybėms narėms ir Komisijai bei Sąjungos institucijai,
įstaigai ar organui, priėmusiam teisės aktą, kurio galiojimas ar
aiškinimas yra ginčijami.

Bylos šalys, valstybės narės, Komisija ir tam tikrais atvejais Sąjungos
institucija, įstaiga ar organas, priėmęs teisės aktą, kurio galiojimas
ar aiškinimas yra ginčijami, turi teisę per du mėnesius nuo tokio
pranešimo pateikimo pateikti Teismui pareiškimus ar rašytines pastabas.

Be to, bylose, kurioms taikomas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
267 straipsnis, Teismo kancleris apie nacionalinio teismo sprendimą taip
pat praneša valstybėms, kurios nėra narės, tačiau yra Europos ekonominės
erdvės susitarimo šalys, ir tame susitarime nurodytai ELPA priežiūros
institucijai, kurios gali per du mėnesius nuo tokio pranešimo, kai byla
yra susijusi su viena iš to susitarimo taikymo sričių, pateikti Teismui
pareiškimus ar rašytines pastabas.

Kai Tarybos ir vienos ar kelių valstybių, kurios nėra narės, sudarytame
susitarime dėl konkretaus reguliavimo dalyko numatyta, kad toms
valstybėms turi būti suteikta teisė pateikti pareiškimus arba rašytines
pastabas, kai valstybės narės teismas perduoda klausimą, kuris patenka į
susitarimo taikymo sritį, Teisingumo Teismui priimti prejudicinį
sprendimą, apie nacionalinio teismo sprendimą tuo klausimu taip pat
pranešama atitinkamoms valstybėms, kurios nėra narės. Tos valstybės gali
pateikti Teismui pareiškimus arba rašytines pastabas per du mėnesius nuo
tokio pranešimo dienos.

23a straipsnis (1) <#ntr1-C_2016203LT.01007201-E0001>

Procedūros reglamente gali būti numatyta pagreitinta procedūra, o
prašymų priimti prejudicinius sprendimus, susijusius su laisvės, saugumo
ir teisingumo erdve, atvejais – sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra.

Šiose procedūrose gali būti numatytas trumpesnis nei 23 straipsnyje
numatytas pareiškimų arba rašytinių pastabų pateikimo terminas ir,
nukrypstant nuo 20 straipsnio ketvirtosios pastraipos, – generalinio
advokato išvados nepateikimas.

Be to, sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūroje gali būti numatyta,
kad ribojama, kurioms šalims ir kitiems suinteresuotiesiems asmenims,
nurodytiems 23 straipsnyje, leidžiama pateikti pareiškimus arba
rašytines pastabas, o ypatingos skubos atvejais – kad praleidžiama
rašytinė proceso dalis.

24 straipsnis

Teisingumo Teismas gali reikalauti, kad bylos šalys pateiktų visus
Teismo pageidaujamus dokumentus ir informaciją. Atsisakymas tai daryti
yra oficialiai užregistruojamas.

Teismas taip pat gali reikalauti, kad valstybės narės ir institucijos,
įstaigos ar organai, kurios nėra bylos šalys, pateiktų visą informaciją,
Teismo manymu, būtiną nagrinėjant tą bylą.

25 straipsnis

Teisingumo Teismas gali bet kuriuo metu patikėti bet kuriam asmeniui,
organui, valdžios institucijai, komitetui ar kitai jo pasirinktai
organizacijai pateikti eksperto išvadas.

26 straipsnis

Liudytojai gali būti apklausiami laikantis procedūros reglamente
nustatytų sąlygų.

27 straipsnis

Neatvykusių liudytojų atžvilgiu Teisingumo Teismas naudojasi galiomis,
paprastai suteikiamomis teismams, ir tokiems liudytojams gali skirti
pinigines baudas laikantis procedūros reglamente nustatytų sąlygų.

28 straipsnis

Liudytojai ir ekspertai parodymus gali duoti davę priesaiką, kurios
formą ir pobūdį nustato procedūros reglamentas arba liudytojo ar
eksperto šalies teisės aktai.

29 straipsnis

Teisingumo Teismas gali priimti nutartį, kad liudytojai ar ekspertai
parodymus teisminei institucijai duotų savo nuolatinėje gyvenamojoje
vietoje.

Tokia nutartis siunčiama vykdyti kompetentingai teismo institucijai
laikantis procedūros reglamente nurodytų sąlygų. Dokumentai, parengti
vykdant teisinės pagalbos prašymą, jam grąžinami tomis pačiomis sąlygomis.

Teismas padengia su tuo susijusias išlaidas, tačiau tai neapriboja jo
teisės prireikus paskirti tas išlaidas bylos šalims.

30 straipsnis

Valstybė narė bet kokį liudytojo ar eksperto priesaikos pažeidimą
vertina taip, lyg jis būtų padarytas liudijant tos valstybės teisme,
kurio jurisdikcijai priklauso civilinių bylų nagrinėjimas. Teisingumo
Teismo prašymu atitinkama valstybė narė iškelia pažeidėjui bylą savo
kompetentingame teisme.

31 straipsnis

Teismo posėdžiai yra vieši, nebent Teisingumo Teismas dėl svarbių
priežasčių savo iniciatyva ar bylos šalių prašymu priima kitokį sprendimą.

32 straipsnis

Posėdžio metu Teisingumo Teismas gali apklausti ekspertus, liudytojus ir
pačias bylos šalis, tačiau pastarosios kreiptis į Teismą gali tik per
savo atstovus.

33 straipsnis

Visi posėdžiai protokoluojami, protokolus pasirašo pirmininkas ir Teismo
kancleris.

34 straipsnis

Pirmininkas sudaro posėdžių tvarkaraštį.

35 straipsnis

Teisingumo Teismo pasitarimai yra ir išlieka slapti.

36 straipsnis

Sprendimuose nurodomos priežastys, kuriomis jie yra grindžiami. Juose
nurodomos pasitarimuose dalyvavusių teisėjų pavardės.

37 straipsnis

Sprendimus pasirašo pirmininkas ir Teismo kancleris. Jie perskaitomi
viešame Teismo posėdyje.

38 straipsnis

Teisingumo Teismas sprendžia bylinėjimosi išlaidų klausimą.

39 straipsnis

Teisingumo Teismo pirmininkas, pasinaudodamas sumarine bylos nagrinėjimo
tvarka, kuri nustatoma procedūros reglamentu ir kuri tiek, kiek būtina,
gali skirtis nuo kai kurių šio Statuto taisyklių, pateiktų pareiškimų
atžvilgiu gali priimti nutarimą sustabdyti akto taikymą, kaip numatyta
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 278 straipsnyje ir EAEB sutarties
157 straipsnyje, arba paskirti laikinąsias apsaugos priemones pagal
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 279 straipsnį, arba sustabdyti
priverstinį sprendimo vykdymą laikantis Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 299 straipsnio ketvirtosios pastraipos ar EAEB sutarties
164 straipsnio trečiosios pastraipos.

Pirmojoje pastraipoje nurodytus įgaliojimus laikantis procedūros
reglamente nustatytų sąlygų gali vykdyti Teisingumo Teismo pirmininko
pavaduotojas.

Tais atvejais, kai pirmininkas ir pirmininko pavaduotojas negali vykdyti
savo pareigų, laikantis procedūros reglamente nustatytų sąlygų juos
pakeičia kitas teisėjas.

Pirmininko arba jį pakeitusio teisėjo nutartis yra negalutinė ir jokiu
būdu nekliudo Teismo bylos nagrinėjimui iš esmės.

40 straipsnis

Valstybės narės ir Sąjungos institucijos gali įstoti į Teisingumo Teisme
nagrinėjamas bylas.

Tokia pat teise gali pasinaudoti Sąjungos įstaigos ir organai bei kiti
asmenys, galintys įrodyti suinteresuotumą Teismui pateiktos bylos
baigtimi. Fiziniai ar juridiniai asmenys negali įstoti į bylas tarp
valstybių narių, Sąjungos institucijų arba valstybių narių ir Sąjungos
institucijų.

Nepažeisdamos antrosios pastraipos, valstybės, kurios nėra narės, tačiau
yra Europos ekonominės erdvės susitarimo šalys, ir tame susitarime
nurodyta ELPA priežiūros institucija gali įstoti į Teisme nagrinėjamas
bylas, kai jos yra susijusios su viena iš to susitarimo taikymo sričių.

Prašyme įstoti į bylą nurodomi paaiškinimai gali būti pateikiami tik
vienos iš šalių reikalavimams paremti.

41 straipsnis

Tais atvejais, kai atsakovas nepateikia rašytinių gynybos argumentų po
to, kai nustatyta tvarka to buvo pareikalauta, Teismo sprendimas tos
bylos šalies nenaudai priimamas už akių. Protestą dėl tokio sprendimo
galima paduoti per vieną mėnesį nuo jo pranešimo dienos. Protestas
negali sustabdyti atsakovui jo nenaudai už akių priimto sprendimo
vykdymo, išskyrus tuos atvejus, kai Teisingumo Teismas priima kitokį
sprendimą.

42 straipsnis

Valstybės narės, Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai bei visi
kiti fiziniai ar juridiniai asmenys gali procedūros reglamente
nustatytais atvejais ir sąlygomis iškelti trečiojo asmens bylą, kad
užginčytų sprendimą, priimtą jiems nedalyvaujant, jei toks sprendimas
pažeidžia jų teises.

43 straipsnis

Iškilus abejonių dėl sprendimo esmės ar apimties, Teisingumo Teismas bet
kurios iš bylos šalių ar suinteresuotos Sąjungos institucijos prašymu
pateikia reikiamus paaiškinimus.

44 straipsnis

Prašymas peržiūrėti priimtą sprendimą gali būti pateiktas Teisingumo
Teismui tik nustačius tokio pobūdžio faktą, kuris gali būti laikomas
lemiamu veiksniu ir kuris priimant sprendimą nebuvo žinomas nei Teismui,
nei bylos šaliai, reikalaujančiai sprendimą peržiūrėti.

Bylos peržiūrėjimas pradedamas Teismo sprendimu, kuriuo aiškiai
nurodomas naujo fakto buvimas, pripažįstama, jog tas faktas yra tokio
pobūdžio, kad bylą būtų galima nagrinėti iš naujo, bei paskelbiama, jog
tuo pagrindu prašymas yra priimtinas.

Prašyti peržiūrėti bylą nebegalima praėjus 10 metų nuo sprendimo priėmimo.

45 straipsnis

Terminų pratęsimas dėl nuotolių nustatomas procedūros reglamentu.

Vienai iš šalių praleidus nustatytą terminą, jos teisių tai neapriboja,
jei tik ji įrodo, kad taip atsitiko dėl aplinkybių, kurių nebuvo galima
numatyti ar dėl force majeure.

46 straipsnis

Bylos prieš Sąjungą su deliktine atsakomybe susijusiais klausimais
nebekeliamos praėjus penkeriems metams po tokio įvykio, dėl kurio norima
bylą iškelti. Ieškinio senaties terminas nutraukiamas, jei pradedamas
procesas Teisingumo Teisme arba jei prieš iškeliant tokią bylą
nukentėjusioji šalis paduoda prašymą atitinkamai Sąjungos institucijai.
Pastaruoju atveju byla turi būti iškelta per Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 263 straipsnyje nustatytą dviejų mėnesių laikotarpį;
tam tikrais atvejais taikomos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
265 straipsnio antrosios pastraipos nuostatos.

Šis straipsnis taip pat taikomas ieškiniams prieš Europos centrinį banką
dėl deliktinės atsakomybės.

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDRASIS TEISMAS

47 straipsnis

9 straipsnio pirmoji pastraipa, 9a straipsnis, 14 ir 15 straipsniai, 17
straipsnio pirmoji, antroji, ketvirtoji ir penktoji pastraipos bei
18 straipsnis taikomi Bendrajam Teismui ir jo nariams.

3 straipsnio ketvirtoji pastraipa ir 10, 11 bei 14 straipsniai taikomi
mutatis mutandis Bendrojo Teismo kancleriui.

48 straipsnis

Bendrąjį Teismą sudaro:

a)

	

nuo 2015 m. gruodžio 25 d. – 40 teisėjų;

b)

	

nuo 2016 m. rugsėjo 1 d. – 47 teisėjai;

c)

	

nuo 2019 m. rugsėjo 1 d. – du teisėjai iš kiekvienos valstybės narės.

49 straipsnis

Bendrojo Teismo nariai gali būti kviečiami atlikti generalinio advokato
užduotį.

Generalinio advokato pareiga – viešame posėdyje visiškai nešališkai ir
nepriklausomai teikti motyvuotą išvadą dėl tam tikrų Bendrajam Teismui
pateiktų bylų, stengiantis Bendrajam Teismui padėti atlikti savo uždavinį.

Tokių bylų parinkimo kriterijai, taip pat generalinių advokatų skyrimo
tvarka nustatoma Bendrojo Teismo procedūros reglamente.

Teismo narys, pakviestas byloje atlikti generalinio advokato užduotį,
negali dalyvauti priimant tos bylos sprendimą.

50 straipsnis

Bendrasis Teismas posėdžiauja iš trijų ar penkių teisėjų susidedančiose
kolegijose. Teisėjai iš savo tarpo išsirenka kolegijų pirmininkus. Iš
penkių teisėjų sudarytų kolegijų pirmininkai renkami trejiems metams.
Jie gali būti perrenkami dar vienai kadencijai.

Kolegijų sudėtį ir bylų paskirstymą joms reglamentuoja procedūros
reglamentas. Tam tikrais procedūros reglamente reglamentuojamais
atvejais Bendrasis Teismas gali posėdžiauti visos sudėties arba jį gali
sudaryti vienas teisėjas.

Procedūros reglamente taip pat gali būti nustatyta, kad Bendrasis
Teismas jame nurodytais atvejais ir sąlygomis gali posėdžiauti
Didžiosios kolegijos sudėties.

51 straipsnis

Nukrypstant nuo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 256 straipsnio
1 dalyje nustatytos taisyklės, tik Teisingumo Teismas turi jurisdikciją
ieškiniams, nurodytiems Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 263 ir
265 straipsniuose, kai juos pareiškia valstybė narė dėl:

a)

	

Europos Parlamento ar Tarybos, arba abiejų šių institucijų, jei jos
veikia bendrai, veiksmo ar neveikimo, išskyrus:

—

	

sprendimus, kuriuos Taryba priima pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 108 straipsnio 2 dalies trečiąją pastraipą,

—

	

Tarybos aktus, priimtus pagal Tarybos reglamentą dėl prekybos apsaugos
priemonių, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
207 straipsnyje,

—

	

Tarybos aktus, priimtus Tarybai naudojantis įgyvendinimo įgaliojimais
pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 291 straipsnio 2 dalį.

b)

	

Komisijos veiksmo ar neveikimo pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 331 straipsnio 1 dalį.

Tik Teisingumo Teismas taip pat turi jurisdikciją tuose pačiuose
straipsniuose nurodytiems ieškiniams, kai juos pareiškia Sąjungos
institucija dėl Europos Parlamento, Tarybos, abiejų šių institucijų, jei
jos veikia bendrai, arba Komisijos veiksmo ar neveikimo, arba kai juos
pareiškia Sąjungos institucija dėl Europos centrinio banko veiksmo ar
neveikimo.

52 straipsnis

Teisingumo Teismo pirmininkas ir Bendrojo Teismo pirmininkas bendru
sutarimu nustato sąlygas, kuriomis Teisingumo Teismui priskirti
pareigūnai ir kiti tarnautojai teikia savo paslaugas Bendrajam Teismui,
kad šis galėtų veikti. Tam tikri pareigūnai ar kiti tarnautojai yra
atskaitingi Bendrojo Teismo kancleriui ir pavaldūs Bendrojo Teismo
pirmininkui.

53 straipsnis

Bendrojo Teismo procesą reglamentuoja III antraštinė dalis.

Papildomos ir išsamesnės nuostatos, kurių gali prireikti, nustatomos
procedūros reglamente. Kad būtų atsižvelgta į bylinėjimosi intelektinės
nuosavybės srityje ypatybes, procedūros reglamente gali būti nukrypstama
nuo 40 straipsnio ketvirtosios pastraipos ir 41 straipsnio.

Nepaisant 20 straipsnio ketvirtosios pastraipos, generalinis advokatas
gali teikti rašytinę motyvuotą išvadą.

54 straipsnis

Tais atvejais, kai ieškinys ar kiti procesiniai dokumentai, skirti
Bendrajam Teismui, per klaidą pateikiami Teisingumo Teismo kancleriui,
tas kancleris juos nedelsdamas perduoda Bendrojo Teismo kancleriui; taip
pat tais atvejais, kai ieškinys ar kiti procesiniai dokumentai, skirti
Teisingumo Teismui, per klaidą pateikiami Bendrojo Teismo kancleriui,
tas kancleris juos nedelsdamas perduoda Teisingumo Teismo kancleriui.

Tais atvejais, kai Bendrasis Teismas nustato, kad bylos nagrinėjimas ir
sprendimas priklauso ne jo, o Teisingumo Teismo jurisdikcijai, tą bylą
jis perduoda Teisingumo Teismui; panašiai, kai Teisingumo Teismas
nustato, kad byla priklauso ne jo, o Bendrojo Teismo jurisdikcijai, tą
bylą jis perduoda Bendrajam Teismui, o tas teismas negali atsisakyti
savo jurisdikcijos.

Tais atvejais, kai Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo žinion patenka
bylos, kuriose siekiama to paties reikalavimo patenkinimo, keliamas tas
pats išaiškinimo klausimas arba ginčijamas to paties akto galiojimas,
Bendrasis Teismas, išklausęs bylos šalis, gali sustabdyti jam pateiktą
bylą iki tol, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą, arba, jei
ieškinys pareikštas pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 263
straipsnį, gali atsisakyti jurisdikcijos, kad Teisingumo Teismas priimtų
sprendimą dėl tokių ieškinių. Tomis pačiomis aplinkybėmis Teisingumo
Teismas taip pat gali nuspręsti sustabdyti jam pateiktą bylą; tuo atveju
Bendrajam Teismui pateikta byla tęsiama.

Tuo atveju, jei valstybė narė ir Sąjungos institucija ginčija tą patį
aktą, Bendrasis Teismas atsisako jurisdikcijos, kad sprendimą dėl tų
ieškinių galėtų priimti Teisingumo Teismas.

55 straipsnis

Galutinius Bendrojo Teismo sprendimus, tik iš dalies išsprendžiančius
esminius klausimus arba išsprendžiančius procesinius klausimus,
susijusius su kompetencijos trūkumu ar nepriimtinumu grindžiamu
paaiškinimu, Bendrojo Teismo kancleris praneša visoms bylos šalims, taip
pat valstybėms narėms ir Sąjungos institucijoms, net jeigu jos ir
neįstojo į Bendrojo Teismo nagrinėjamą bylą.

56 straipsnis

Apeliacinį skundą Teisingumo Teismui galima paduoti per du mėnesius nuo
apskundžiamo sprendimo pranešimo dėl Bendrojo Teismo galutinių sprendimų
ir to Teismo sprendimų, tik iš dalies išsprendžiančių esminius klausimus
arba išsprendžiančių procesinius klausimus, susijusius su kompetencijos
trūkumu ar nepriimtinumu grindžiamu paaiškinimu.

Tokį apeliacinį skundą gali paduoti bet kuri pagal visus savo
reikalavimus arba jų dalį bylą pralaimėjusi šalis. Tačiau įstojusios į
bylą šalys, išskyrus valstybes nares ir Sąjungos institucijas,
apeliacinį skundą gali paduoti tik tais atvejais, kai Bendrojo Teismo
sprendimas joms turi tiesioginės įtakos.

Išskyrus bylas, susijusias su Sąjungos ir jų tarnautojų ginčais,
apeliacinį skundą taip pat gali paduoti valstybės narės ir Sąjungos
institucijos, neįstojusios į Bendrojo Teismo nagrinėjamą bylą. Tokių
valstybių narių ir Sąjungos institucijų padėtis yra tokia pat, kaip ir
pirmoje instancijoje į bylą įstojusių valstybių narių ar institucijų.

57 straipsnis

Kiekvienas asmuo, kurio prašymą įstoti į bylą Bendrasis Teismas atmetė,
per dvi savaites nuo pranešimo apie prašymą atmetantį sprendimą gali
paduoti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui.

Bylos šalys bet kurį Bendrojo Teismo sprendimą, priimtą vadovaujantis
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 278 ar 279 straipsniu arba 299
straipsnio ketvirtąja pastraipa arba EAEB sutarties 157 straipsniu arba
164 straipsnio trečiąja pastraipa, Teisingumo Teismui gali apskųsti per
du mėnesius nuo pranešimo apie juos dienos.

Šio straipsnio pirmose dviejose pastraipose paminėtas apeliacinis
skundas nagrinėjamas ir sprendžiamas 39 straipsnyje nustatyta tvarka.

58 straipsnis

Apeliacinis skundas Teisingumo Teismui paduodamas tik teisės klausimais.
Jis gali būti paduodamas dėl Bendrojo Teismo kompetencijos trūkumo, dėl
jo padaryto teismo proceso tvarkos pažeidimo, neigiamai paveikusio
apelianto interesus, taip pat dėl Bendrojo Teismo padaryto Sąjungos
teisės pažeidimo.

Apeliacinis skundas negali būti paduotas vien dėl bylinėjimosi išlaidų
dydžio ar šalies, kuriai buvo priteista jas atlyginti.

59 straipsnis

Tais atvejais, kai paduodamas apeliacinis skundas dėl Bendrojo Teismo
sprendimo, procesas Teisingumo Teisme susideda iš rašytinės ir žodinės
dalių. Procedūros reglamente nustatytomis sąlygomis Teisingumo Teismas,
išklausęs generalinį advokatą ir bylos šalis, gali nuspręsti atsisakyti
žodinės proceso dalies.

60 straipsnis

Nepažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 278 bei
279 straipsnių ir EAEB sutarties 157 straipsnio, sprendimo vykdymas dėl
apeliacinio skundo nesustabdomas.

Nukrypstant nuo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 280 straipsnio,
Bendrojo Teismo sprendimai, skelbiantys reglamentą negaliojančiu,
įsigalioja tik pasibaigus šio Statuto 56 straipsnio pirmojoje
pastraipoje nurodytam laikotarpiui arba, jeigu per tą laikotarpį
paduodamas apeliacinis skundas, nuo apeliacinio skundo atmetimo dienos,
tačiau nepažeidžiant bylos šalies teisės, vadovaujantis Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo 278 ir 279 straipsniais ar EAEB sutarties
157 straipsniu, kreiptis į Teisingumo Teismą dėl negaliojančiu paskelbto
reglamento galiojimo sustabdymo arba dėl kitos laikinosios apsaugos
priemonės nustatymo.

61 straipsnis

Jei apeliacinis skundas yra pagrįstas, Teisingumo Teismas Bendrojo
Teismo sprendimą panaikina. Jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą,
jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam
Teismui.

Grąžinus bylą Bendrajam Teismui, Teisingumo Teismo sprendimas teisės
klausimais tam teismui yra privalomas.

Kai valstybės narės ar Sąjungos institucijos, neįstojusios į Bendrojo
Teismo nagrinėjamą bylą, apeliacinis skundas yra pagrįstas, Teisingumo
Teismas, jei mano, kad tai būtina, gali nurodyti, kurie panaikinto
Bendrojo Teismo sprendimo padariniai bylos šalims yra laikomi galutiniais.

62 straipsnis

Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 256 straipsnio 2 bei 3 dalyse
nustatytais atvejais, kai pirmasis generalinis advokatas mano, jog
gresia didelis pavojus Sąjungos teisės vienovei ar darnai, jis gali
pasiūlyti, Teisingumo Teismui peržiūrėti Bendrojo Teismo sprendimą.

Pasiūlymas turi būti pateiktas per mėnesį nuo Bendrojo Teismo sprendimo
priėmimo. Per mėnesį nuo pirmojo generalinio advokato pateikto pasiūlymo
gavimo Teisingumo Teismas nusprendžia, ar sprendimas turėtų būti
peržiūrėtas.

62a straipsnis

Teisingumo Teismas sprendimą dėl klausimų, kurie turi būti peržiūrėti
skubos tvarka, priima vadovaudamasis Bendrojo Teismo perduota bylos
medžiaga.

Šio statuto 23 straipsnyje nurodyti subjektai ir Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 256 straipsnio 2 dalyje nustatytais atvejais bylos
šalys Bendrajame Teisme turi teisę per tam tikslui numatytą laikotarpį
Teisingumo Teismui pateikti pareiškimą ar rašytines pastabas, susijusius
su klausimais, kurie turi būti peržiūrėti.

Prieš priimdamas sprendimą Teisingumo Teismas gali nuspręsti pradėti
žodinį procesą.

62b straipsnis

Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 256 straipsnio 2 dalyje
nustatytais atvejais, nepažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 278 ir 279 straipsnių, pasiūlymai dėl sprendimų peržiūrėjimo ir
sprendimai pradėti peržiūrėjimo procedūrą neturi stabdančio poveikio.
Jei Teisingumo Teismas nustato, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi
įtakos Sąjungos teisės vienovei ar darnumui, jis grąžina bylą Bendrajam
Teismui, kuriam Teisingumo Teismo sprendimas teisės klausimais yra
privalomas; Teisingumo Teismas gali nurodyti, kurie Bendrojo Teismo
sprendimo padariniai ginčo šalims yra laikomi galutiniais. Tačiau jeigu,
atsižvelgiant į peržiūrėjimo rezultatus, ginčo sprendimas kyla iš
nustatytų faktų, kuriais buvo pagrįstas Bendrojo Teismo sprendimas,
Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą.

Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 256 straipsnio 3 dalyje
numatytais atvejais, nesant pasiūlymų dėl peržiūrėjimo ar sprendimų
pradėti peržiūrėjimo procedūrą, Bendrojo Teismo atsakymas (-ai) į jam
pateiktus klausimus įsigalioja pasibaigus 62 straipsnio antroje
pastraipoje tam tikslui nustatytiems terminams. Jei būtų pradėta
peržiūrėjimo procedūra, peržiūrėtas (-i) atsakymas (-ai) įsigalioja po
procedūros, nebent Teisingumo Teismas nusprendžia kitaip. Jei Teisingumo
Teismas nustato, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi įtakos Sąjungos
teisės vienovei ar darnumui, Teisingumo Teismo atsakymas į peržiūrėtus
klausimus pakeičia Bendrojo Teismo atsakymą.

IVa ANTRAŠTINĖ DALIS

SPECIALIZUOTI TEISMAI

62c straipsnis

Nuostatos dėl pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 257 straipsnį
įsteigtų specializuotų teismų jurisdikcijos, sudėties, organizavimo ir
procedūros pateikiamos šio Statuto priede.

Europos Parlamentas ir Taryba, spręsdami pagal Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 257 straipsnį, gali papildyti specializuotus teismus ad
interim teisėjais, laikinai pakeisiančiais nesančius teisėjus, kurie,
nors ir nėra tapę visiškai neįgalūs, ilgą laiką negali dalyvauti
nagrinėjant bylas. Tokiu atveju Europos Parlamentas ir Taryba nustato
sąlygas, kuriomis skiriami ad interim teisėjai, jų teises ir pareigas,
tvarką, pagal kurią jie vykdo savo pareigas, ir aplinkybes, kuriomis
nustoja jas eiti.

V ANTRAŠTINĖ DALIS

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

63 straipsnis

Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo procedūros reglamentuose
pateikiamos visos šiam Statutui taikyti ir prireikus jam papildyti
būtinos nuostatos.

64 straipsnis

Taryba vieningai priimtu reglamentu nustato kalbų vartojimą Europos
Sąjungos Teisingumo Teisme reglamentuojančias taisykles. Šis reglamentas
priimamas Teisingumo Teismo prašymu ir pasikonsultavus su Komisija ir
Europos Parlamentu arba Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavus su
Teisingumo Teismu ir Europos Parlamentu.

Kol bus priimtos tos taisyklės, toliau taikomos kalbų vartojimą
reglamentuojančios Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo procedūros
reglamentų nuostatos. Nukrypstant nuo Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 253 ir 254 straipsnių, tos nuostatos gali būti keičiamos ar
panaikinamos tik Tarybai vieningai patvirtinus.

I PRIEDAS

EUROPOS SĄJUNGOS TARNAUTOJŲ TEISMAS

1 straipsnis

Europos Sąjungos tarnautojų teismo (toliau – Tarnautojų teismas)
jurisdikcijai priklauso pirmąja instancija nagrinėti Sąjungos ir jos
tarnautojų ginčus, nurodytus Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
270 straipsnyje, įskaitant visų organų bei tarnybų ir jų tarnautojų
ginčus, kurių atžvilgiu jurisdikcija suteikiama Europos Sąjungos
Teisingumo Teismui.

2 straipsnis

1.   Tarnautojų teismą sudaro septyni teisėjai. Teisingumo Teismo
prašymu Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali padidinti teisėjų skaičių.

Teisėjai skiriami šešerių metų laikotarpiui. Baigę kadenciją teisėjai
gali būti paskiriami kitai kadencijai.

Į kiekvieną laisvą teisėjo vietą šešerių metų laikotarpiui skiriamas
kitas teisėjas.

2.   Šalia 1 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytų teisėjų skiriami ad
interim teisėjai, kad laikinai eitų pareigas tų teisėjų, kurie, nors ir
nėra tapę visiškai neįgalūs, ilgą laiką negali dalyvauti nagrinėjant bylas.

3 straipsnis

1.   Teisėjus skiria Taryba, laikydamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 257 straipsnio ketvirtos pastraipos, pasikonsultavusi su šiame
straipsnyje numatytu komitetu. Skirdama teisėjus, Taryba užtikrina
subalansuotą Tarnautojų teismo narių sudėtį, parinkdama juos iš
valstybių narių piliečių iš kuo platesnės geografinės teritorijos ir
atsižvelgdama į atstovaujamas nacionalines teisines sistemas.

2.   Paraišką gali pateikti kiekvienas asmuo, kuris yra Sąjungos
pilietis ir atitinka Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 257
straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytas sąlygas. Taryba, remdamasi
Teisingumo Teismo rekomendacija, nustato tokių paraiškų pateikimo ir
tvarkymo sąlygas bei tvarką.

3.   Įkuriamas komitetas, kurį sudaro septyni asmenys, parenkami iš
buvusių Teisingumo Teismo bei Bendrojo Teismo narių ir pripažintos
kompetencijos teisininkų. Taryba, remdamasi Teisingumo Teismo pirmininko
rekomendacija, skiria komiteto narius ir nustato jo veiklos taisykles.

4.   Komitetas pareiškia nuomonę apie kandidatų tinkamumą eiti
Tarnautojų teismo teisėjų pareigas. Prie savo nuomonės komitetas prideda
tinkamiausią aukšto lygio patirtį turinčių kandidatų sąrašą. Tokiame
sąraše pavardžių turi būti bent dukart daugiau nei Taryba turi paskirti
teisėjų.

4 straipsnis

1.   Tarnautojų teismo pirmininką teisėjai renka iš savo narių trejų
metų kadencijai. Jis gali būti perrenkamas kitai kadencijai.

2.   Tarnautojų teismas posėdžiauja iš trijų teisėjų susidedančiose
kolegijose. Tam tikrais jo procedūros reglamente nustatytais atvejais
jis gali priimti sprendimus visa sudėtimi, penkių teisėjų kolegijoje
arba vieno teisėjo sudėtimi.

3.   Tarnautojų teismo pirmininkas pirmininkauja visos sudėties teismo
ir penkių teisėjų kolegijos posėdžiams. Trijų teisėjų kolegijų
pirmininkai skiriami kaip numatyta 1 dalyje. Jei Tarnautojų teismo
pirmininkas paskiriamas į trijų teisėjų kolegiją, jis tai kolegijai
pirmininkauja.

4.   Visos sudėties teismo jurisdikciją ir kvorumą, taip pat kolegijų
sudėtį ir bylų paskirstymą joms reglamentuoja procedūros reglamentas.

5 straipsnis

Tarnautojų teismui ir jo nariams taikomi Europos Sąjungos Teisingumo
Teismo statuto 2–6, 14 ir 15 straipsniai, 17 straipsnio pirma, antra bei
penkta pastraipos ir 18 straipsnis.

Statuto 2 straipsnyje nurodyta priesaika duodama Teisingumo Teisme,
o Statuto 3, 4 ir 6 straipsniuose nurodytus sprendimus priima Teisingumo
Teismas, pasikonsultavęs su Tarnautojų teismu.

6 straipsnis

1.   Tarnautojų teismą aptarnauja Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo
administraciniai padaliniai. Teisingumo Teismo pirmininkas arba tam
tikrais atvejais Bendrojo Teismo pirmininkas ir Tarnautojų teismo
pirmininkas bendru sutarimu nustato sąlygas, kuriomis Teisingumo Teismui
arba Bendrajam Teismui priskirti pareigūnai ir kiti tarnautojai teikia
savo paslaugas Tarnautojų teismui, kad šis galėtų veikti. Tam tikri
pareigūnai ar kiti tarnautojai yra atskaitingi Tarnautojų teismo
kancleriui ir pavaldūs to teismo pirmininkui.

2.   Tarnautojų teismas skiria savo kanclerį ir nustato jo tarnybą
reglamentuojančias taisykles. Šio teismo kancleriui taikomi Europos
Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 3 straipsnio ketvirta pastraipa ir
10, 11 bei 14 straipsniai.

7 straipsnis

1.   Tarnautojų teismo procesą reglamentuoja Europos Sąjungos Teisingumo
Teismo statuto III antraštinė dalis, išskyrus 22 ir 23 straipsnius.
Reikiamos papildomos ir išsamesnės nuostatos nustatomos šio Tarnautojų
teismo procedūros reglamente.

2.   Tarnautojų teismui taikomos nuostatos dėl kalbų vartojimo
Bendrajame Teisme.

3.   Proceso rašytinę stadiją sudaro ieškinio ir atsiliepimo į ieškinį
pateikimas, nebent Tarnautojų teismas nuspręstų, kad būtina antrą kartą
pasikeisti rašytiniais pareiškimais. Jei antrą kartą pasikeičiama
pareiškimais, Tarnautojų teismas, gavęs šalių sutikimą, gali nuspręsti
priimti sprendimą be žodinės proceso dalies.

4.   Visose bylos stadijose, taip pat ieškinio pateikimo metu,
Tarnautojų teismas gali apsvarstyti draugiško ginčo sprendimo galimybes
ir dėti visas pastangas tokiam sprendimui palengvinti.

5.   Tarnautojų teismas priima sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.
Atsižvelgiant į konkrečias procedūros reglamento nuostatas,
pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to
reikalavo.

8 straipsnis

1.   Tais atvejais, kai ieškinys ar kiti procesiniai dokumentai, skirti
Tarnautojų teismui, per klaidą pateikiami Teisingumo Teismo arba
Bendrojo Teismo kancleriui, tas kancleris nedelsdamas juos perduoda
Tarnautojų teismo kancleriui; taip pat tais atvejais, kai ieškinys ar
kiti procesiniai dokumentai, skirti Teisingumo Teismui arba Bendrajam
Teismui, per klaidą pateikiami Tarnautojų teismo kancleriui, tas
kancleris nedelsdamas juos perduoda Teisingumo Teismo arba Bendrojo
Teismo kancleriui.

2.   Tais atvejais, kai Tarnautojų teismas nustato, kad bylos
nagrinėjimas ir sprendimas priklauso ne jo, o Teisingumo Teismo arba
Bendrojo Teismo jurisdikcijai, tą bylą jis perduoda Teisingumo Teismui
arba Bendrajam Teismui; taip pat tais atvejais, kai Teisingumo Teismas
arba Bendrasis Teismas nustato, kad byla priklauso Tarnautojų teismo
jurisdikcijai, atitinkamas teismas perduoda tą bylą Tarnautojų teismui,
o tas teismas negali atsisakyti jurisdikcijos.

3.   Tais atvejais, kai Tarnautojų teismo ir Bendrojo Teismo žinion
patenka bylos, kuriose keliamas tas pats išaiškinimo klausimas arba
ginčijamas to paties akto galiojimas, Tarnautojų teismas, išklausęs
bylos šalis, gali sustabdyti bylos nagrinėjimą, kol Bendrasis Teismas
paskelbs sprendimą.

Tais atvejais, kai Tarnautojų teismo ir Bendrojo Teismo žinion patenka
bylos, kurių dalykas tas pats, Tarnautojų teismas atsisako
jurisdikcijos, kad sprendimus dėl tų bylų priimtų Bendrasis Teismas.

9 straipsnis

Apeliacinį skundą Bendrajam Teismui galima paduoti per du mėnesius nuo
pranešimo apie apskundžiamą sprendimą dėl Tarnautojų teismo galutinių
sprendimų ir to teismo sprendimų, tik iš dalies išsprendžiančių esminius
klausimus arba išsprendžiančių procesinius klausimus, susijusius su
paaiškinimu, kuris grindžiamas kompetencijos trūkumu ar nepriimtinumu.

Tokį apeliacinį skundą gali paduoti bet kuri pagal visus savo
reikalavimus arba jų dalį bylą pralaimėjusi šalis. Tačiau įstojusios į
bylą šalys, išskyrus valstybes nares ir Sąjungos institucijas,
apeliacinį skundą gali paduoti tik tais atvejais, kai Tarnautojų teismo
sprendimas joms turi tiesioginės įtakos.

10 straipsnis

1.   Kiekvienas asmuo, kurio prašymą įstoti į bylą Tarnautojų teismas
atmetė, per dvi savaites nuo pranešimo apie prašymą atmetantį sprendimą
gali paduoti apeliacinį skundą Bendrajam Teismui.

2.   Bylos šalys bet kurį Tarnautojų teismo sprendimą, priimtą
vadovaujantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 278 ar 279
straipsniu arba 299 straipsnio ketvirta pastraipa, arba EAEB sutarties
157 straipsniu, arba 164 straipsnio trečia pastraipa, Bendrajam Teismui
gali apskųsti per du mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.

3.   Bendrojo Teismo pirmininkas šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytus
apeliacinius skundus gali nagrinėti sumarine bylos nagrinėjimo tvarka,
kuri nustatoma Bendrojo Teismo procedūros reglamentu ir kuri tiek, kiek
būtina, gali skirtis nuo kai kurių šio priedo taisyklių.

11 straipsnis

1.   Apeliacinis skundas Bendrajam Teismui paduodamas tik teisės
klausimais. Jis gali būti paduodamas dėl Tarnautojų teismo kompetencijos
trūkumo, dėl jo padaryto teismo proceso tvarkos pažeidimo, neigiamai
paveikusio apelianto interesus, taip pat dėl teismo padaryto Sąjungos
teisės pažeidimo.

2.   Apeliacinis skundas negali būti paduotas vien dėl bylinėjimosi
išlaidų dydžio ar šalies, kuriai buvo priteista jas atlyginti.

12 straipsnis

1.   Nepažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 278 bei 279
straipsnių ir EAEB sutarties 157 straipsnio, sprendimo vykdymas dėl
apeliacinio skundo Bendrajame Teisme nesustabdomas.

2.   Tais atvejais, kai paduodamas apeliacinis skundas dėl Tarnautojų
teismo sprendimo, procesas Bendrajame Teisme susideda iš rašytinės ir
žodinės dalių. Procedūros reglamente nustatytomis sąlygomis Bendrasis
Teismas, išklausęs bylos šalis, gali priimti sprendimą be žodinės
proceso dalies.

13 straipsnis

1.   Jei apeliacinis skundas yra pagrįstas, Bendrasis Teismas Tarnautojų
teismo sprendimą panaikina ir pats sprendžia bylą. Tuo atveju, jei
sprendimas negali būti priimtas toje stadijoje, jis grąžina bylą
Tarnautojų teismui, kad šis priimtų sprendimą.

2.   Grąžinus bylą Tarnautojų teismui, Bendrojo Teismo sprendimas teisės
klausimais tam teismui yra privalomas.

PROTOKOLAS DĖL EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, TAM TIKRŲ ĮSTAIGŲ, ORGANŲ
BEI PADALINIŲ BŪSTINIŲ VIETOS

VALSTYBIŲ NARIŲ VYRIAUSYBIŲ ATSTOVAI,

ATSIŽVELGDAMI į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 341 straipsnį ir
Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties 189 straipsnį,

PRIMINDAMI IR PATVIRTINDAMI 1965 m. balandžio 8 d. sprendimą bei
laikydamiesi sprendimų dėl būsimų institucijų, įstaigų, organų ir
padalinių būstinių,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

Vienintelis straipsnis

a)

	

Europos Parlamento būstinė yra Strasbūre, kur vyksta 12 mėnesinių
plenarinių sesijų, įskaitant biudžeto sesiją. Papildomi plenarinės
sesijos posėdžiai vyksta Briuselyje. Europos Parlamento komitetų
posėdžiai vyksta Briuselyje. Europos Parlamento Generalinio sekretoriato
ir jo padalinių būstinės lieka Liuksemburge.

b)

	

Tarybos būstinė yra Briuselyje. Balandžio, birželio ir spalio mėnesiais
Tarybos posėdžiai vyksta Liuksemburge.

c)

	

Komisijos būstinė yra Briuselyje. 1965 m. balandžio 8 d. sprendimo 7,
8 ir 9 straipsniuose išvardytų padalinių būstinės yra Liuksemburge.

d)

	

Europos Sąjungos Teisingumo Teismo būstinė yra Liuksemburge.

e)

	

Audito Rūmų būstinė yra Liuksemburge.

f)

	

Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto būstinė yra Briuselyje.

g)

	

Regionų komiteto būstinė yra Briuselyje.

h)

	

Europos investicijų banko būstinė yra Liuksemburge.

i)

	

Europos centrinio banko būstinė yra Frankfurte.

j)

	

Europos policijos biuro (Europolas) būstinė yra Hagoje.

PROTOKOLAS DĖL EUROPOS SĄJUNGOS PRIVILEGIJŲ IR IMUNITETŲ

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
343 straipsnį ir Europos atominės bendrijos steigimo sutarties (EAEB)
191 straipsnį Europos Sąjunga ir EAEB valstybių narių teritorijose
naudojasi privilegijomis ir imunitetais, kurie yra būtini jų
uždaviniams atlikti,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

I SKYRIUS

Europos Sąjungos nuosavybė, lėšos, turtas ir veikla

1 straipsnis

Sąjungos patalpos ir pastatai yra neliečiami. Juose negali būti
atliekama krata, jų negalima rekvizuoti, konfiskuoti ar eksproprijuoti.
Be Teisingumo Teismo leidimo Sąjungos nuosavybei ir turtui negali būti
taikomos jokios administracinės ar teisinės suvaržymo priemonės.

2 straipsnis

Sąjungos archyvai yra neliečiami.

3 straipsnis

Sąjunga, jos turtas, pajamos ir kita nuosavybė yra atleidžiami nuo visų
tiesioginių mokesčių.

Esant galimybei, valstybių narių vyriausybės imasi atitinkamų priemonių,
kad būtų netaikomi arba kompensuojami netiesioginiai ar apyvartos
mokesčiai, įeinantys į kilnojamojo ar nekilnojamojo turto kainą, tais
atvejais, kai Sąjunga savo oficialiam naudojimui perka didelės vertės
pirkinius, į kurių kainą įeina minimi mokesčiai. Tačiau šios nuostatos
netaikomos tais atvejais, kai jos gali iškreipti konkurenciją Sąjungoje.

Jokių lengvatų netaikoma atsiskaitant už komunalines paslaugas.

4 straipsnis

Sąjungos oficialiam naudojimui skirtiems daiktams netaikomi muitai,
importo ir eksporto draudimai ar apribojimai; taip importuotų daiktų
šalies teritorijoje negalima nei mokamai, nei nemokamai perleisti
kitiems, išskyrus atvejus, kai tai daroma tos šalies vyriausybės
patvirtintomis sąlygomis.

Sąjungos leidiniams taip pat netaikomi jokie muitai, importo ir eksporto
draudimai ar apribojimai.

II SKYRIUS

Ryšiai ir laissez-passer

5 straipsnis

(ex 6 straipsnis)

Oficialiems Sąjungos institucijų ryšiams ir visų jos dokumentų
perdavimui kiekvienos valstybės narės teritorijoje galioja tos pačios
nuostatos kaip toje valstybėje esančioms diplomatinėms atstovybėms.

Oficiali Sąjungos institucijų korespondencija ir kiti oficialūs jų
ryšiai negali būti cenzūruojami.

6 straipsnis

(ex 7 straipsnis)

Tarybos, sprendžiančios paprasta balsų dauguma, nustatytos formos
laissez-passer, kurį valstybių narių valdžios institucijos pripažįsta
kaip galiojantį kelionės dokumentą, Sąjungos institucijų pirmininkai
gali išduoti šių institucijų nariams ir tarnautojams. Šie laissez-passer
yra išduodami pareigūnams ir kitiems tarnautojams pagal Sąjungos
pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygas.

Komisija gali sudaryti susitarimus dėl šių laissez-passer pripažinimo
galiojančiais kelionės dokumentais trečiųjų šalių teritorijose.

III SKYRIUS

Europos Parlamento nariai

7 straipsnis

(ex 8 straipsnis)

Laisvam Europos Parlamento narių, vykstančių į Europos Parlamento
susitikimus bei grįžtantiems iš jų, judėjimui negali būti taikomi jokie
administraciniai ar kitokie apribojimai.

Muitinės ir valiutos keitimo kontrolės atžvilgiu Europos Parlamento nariams:

a)

	

jų pačių vyriausybės sudaro tokias pačias sąlygas, kokios yra sudaromos
aukšto rango pareigūnams, keliaujantiems į užsienį laikinų oficialių
vizitų metu;

b)

	

kitų valstybių narių vyriausybės sudaro tokias pačias sąlygas, kokios
yra sudaromos užsienio vyriausybių atstovams laikinų oficialių vizitų metu.

8 straipsnis

(ex 9 straipsnis)

Europos Parlamento nariai negali būti apklausiami, sulaikomi ar
traukiami atsakomybėn dėl einant pareigas pareikštos nuomonės ar balsavimo.

9 straipsnis

(ex 10 straipsnis)

Europos Parlamento nariai sesijų metu naudojasi:

a)

	

savo valstybės teritorijoje – imunitetais, kurie toje valstybėje yra
suteikiami parlamento nariams;

b)

	

visų kitų valstybių narių teritorijose – imunitetu nuo bet kokios
sulaikymo priemonės ir patraukimo atsakomybėn.

Imunitetas taip pat galioja Europos Parlamento nariams vykstant į
Europos Parlamento susitikimų vietą arba grįžtant iš jos.

Imunitetu negali naudotis narys, užkluptas darantis nusikaltimą, taip
pat joks imunitetas negali sukliudyti Europos Parlamentui pasinaudoti
savo teise atšaukti vieno iš narių imunitetą.

IV SKYRIUS

Valstybių narių atstovai, dalyvaujantys Europos Sąjungos institucijų
veikloje

10 straipsnis

(ex 11 straipsnis)

Sąjungos institucijų veikloje dalyvaujantys valstybių narių atstovai, jų
patarėjai ir techniniai ekspertai, eidami savo pareigas, vykdami į
susitikimų vietą ir grįždami iš jos, naudojasi visomis įprastomis
privilegijomis, imunitetais ir lengvatomis.

Šis straipsnis taikomas ir Sąjungos patariamųjų organų nariams.

V SKYRIUS

Europos Sąjungos pareigūnai ir kiti tarnautojai

11 straipsnis

(ex 12 straipsnis)

Sąjungos pareigūnams ir kitiems tarnautojams, neatsižvelgiant į jų
pilietybę, kiekvienos valstybės narės teritorijoje:

a)

	

pagal Sutarčių nuostatas dėl pareigūnų ir kitų tarnautojų atsakomybės
Sąjungai ir dėl Europos Sąjungos Teismo jurisdikcijos spręsti ginčus
tarp Sąjungos ir jos pareigūnų bei kitų tarnautojų suteikiamas
imunitetas nuo jurisdikcijas dėl jų veiksmų, atliktų einant pareigas,
įskaitant pasakytas ar rašytines kalbas. Šis imunitetas lieka galioti ir
jiems nustojus eiti pareigas;

b)

	

kartu su sutuoktiniu ir išlaikomais šeimos nariais netaikomi imigracijos
apribojimai bei užsieniečių registracijos formalumai;

c)

	

taikant valiutų ar jų keitimo taisykles, sudaromos tokios pačios
sąlygos, kokios toje šalyje paprastai yra sudaromos tarptautinių
organizacijų pareigūnams;

d)

	

pirmą kartą atvykstantiems į konkrečią šalį eiti pareigų suteikiama
teisė be muito importuoti savo baldus ir asmeninį turtą, taip pat be
muito, toje šalyje baigus kadenciją, iš tos šalies reeksportuoti savo
baldus ir turtą, jeigu tos šalies, kurioje naudojamasi šia teise,
vyriausybė abiem atvejais nėra nustačiusi kokių nors, jos požiūriu,
būtinų sąlygų;

e)

	

leidžiama asmeniniam naudojimui be muito importuoti ir vėliau
reeksportuoti automobilį, įsigytą pagal vidaus rinkos sąlygas šalyje,
kurioje gyveno prieš tai, arba toje šalyje, kurios piliečiai jie yra,
jeigu atitinkamos šalies vyriausybė abiem atvejais nėra nustačiusi kokių
nors, jos požiūriu, būtinų sąlygų.

12 straipsnis

(ex 13 straipsnis)

Remiantis Europos Parlamento ir Tarybos pagal įprastą teisėkūros
procedūrą priimtais reglamentais nustatytomis sąlygomis ir tvarka bei
pasikonsultavus su atitinkamomis institucijomis Sąjungos pareigūnai ir
kiti tarnautojai moka Sąjungai mokesčius nuo iš Sąjungos gaunamos algos,
darbo užmokesčio ir kito atlyginimo.

Iš Sąjungos gaunamai algai, darbo užmokesčiui ir kitam atlyginimui
netaikomi nacionaliniai mokesčiai.

13 straipsnis

(ex 14 straipsnis)

Pajamų mokesčio, turto mokesčio ir palikimo mokesčio taikymo tikslais
bei tarp Sąjungos valstybių narių pasirašytų sutarčių dėl dvigubo
apmokestinimo išvengimo taikymo tikslais Sąjungos pareigūnai ir kiti
tarnautojai, kurie vien tik todėl, kad eina pareigas Sąjungos tarnyboje,
įgyja gyvenamąją vietą kitos valstybės narės nei šalies, kur prieš
pradedant eiti pareigas buvo jų nuolatinė gyvenamoji vieta mokesčių
mokėjimo tikslais, teritorijoje, yra laikomi, tiek šalyje, kurioje
faktiškai gyvena, tiek toje, kurioje yra jų nuolatinė gyvenamoji vieta,
mokesčių mokėjimo tikslais išlaikiusiais nuolatinę gyvenamąją vietą
pastarojoje, jei ji yra Sąjungos narė. Ši nuostata taikoma ir
sutuoktiniui, jei šis atskirai neužsiima apmokama veikla, bei vaikams,
kuriuos išlaiko ir kuriais rūpinasi šiame straipsnyje minimi asmenys.

Pirmesnėje pastraipoje minimiems asmenims priklausantis jų buvimo šalyje
esantis kilnojamasis turtas yra atleidžiamas nuo toje šalyje galiojančio
palikimo mokesčio; apskaičiuojant palikimo mokestį, tokia nuosavybė yra
laikoma esančia nuolatinės gyvenamosios vietos mokesčių mokėjimo
tikslais šalyje, atsižvelgiant į trečiųjų šalių teises ir į galimą
tarptautinių sutarčių dėl dvigubo apmokestinimo nuostatų taikymą.

Taikant šio straipsnio nuostatas, neatsižvelgiama į nuolatinę gyvenamąją
vietą, kurią minėti asmenys įsigijo eidami pareigas kitose tarptautinėse
organizacijose.

14 straipsnis

(ex 15 straipsnis)

Europos Parlamentas ir Taryba, priimdami reglamentus pagal įprastą
teisėkūros procedūrą ir pasikonsultavę su atitinkamomis institucijomis,
nustato Sąjungos pareigūnų ir kitų tarnautojų socialinio draudimo išmokų
sistemą.

15 straipsnis

(ex 16 straipsnis)

Europos Parlamentas ir Taryba, priimdami reglamentus pagal įprastą
teisėkūros procedūrą, ir pasikonsultavę su kitomis suinteresuotomis
institucijomis, nustato Sąjungos pareigūnų ir kitų tarnautojų, kuriems
taikomos visos arba kai kurios 11 straipsnio, 12 straipsnio
antrosios dalies ir 13 straipsnio nuostatos, kategorijas.

Į tokias kategorijas suskirstytų pareigūnų ir kitų tarnautojų pavardės,
rangai ir adresai yra periodiškai pranešami valstybių narių vyriausybėms.

VI SKYRIUS

Prie Europos Sąjungos akredituotų trečiųjų šalių misijų privilegijos ir
imunitetai

16 straipsnis

(ex 17 straipsnis)

Valstybė narė, kurios teritorijoje yra Sąjungos būstinė, suteikia
įprastus diplomatinius imunitetus ir privilegijas prie Sąjungos
akredituotoms trečiųjų šalių misijoms.

VII SKYRIUS

Bendrosios nuostatos

17 straipsnis

(ex 18 straipsnis)

Privilegijos, imunitetai ir lengvatos Sąjungos pareigūnams ir kitiems
tarnautojams yra taikomos tiktai Sąjungos labui.

Kiekviena Sąjungos institucija privalo atšaukti savo pareigūno ar kito
tarnautojo imunitetą, jei, šios institucijos nuomone, tokio imuniteto
atšaukimas neprieštarauja Sąjungos interesams.

18 straipsnis

(ex 19 straipsnis)

Taikydamos šį Protokolą, Sąjungos institucijos bendradarbiauja su
atitinkamomis suinteresuotų valstybių narių valdžios institucijomis.

19 straipsnis

(ex 20 straipsnis)

11–14 straipsniai ir 17 straipsnis taikomi Europos Vadovų Tarybos
pirmininkui.

Jie taip pat taikomi Komisijos nariams.

20 straipsnis

(ex 21 straipsnis)

11–14 ir 17 straipsniai Europos Sąjungos Teisingumo Teismo teisėjams,
generaliniams advokatams, kancleriams ir pranešėjų pavaduotojams taikomi
nepažeidžiant Protokolo dėl Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto
3 straipsnio nuostatų, susijusių su teisėjų ir generalinių advokatų
imunitetu nuo jurisdikcijos.

21 straipsnis

(ex 22 straipsnis)

Šis Protokolas taip pat taikomas Europos investicijų bankui, jo organų
nariams, personalui ir valstybių narių atstovams, dalyvaujantiems Banko
veikloje, nepažeidžiant Protokolo dėl banko statuto nuostatų.

Be to, Europos investicijų bankas yra atleidžiamas nuo bet kokių
mokesčių mokėjimo ar panašaus pobūdžio prievolių dėl bet kokio jo
kapitalo padidėjimo ir nuo įvairių formalumų, kurie gali būti su tuo
susiję, valstybėje, kurioje yra Banko buveinė. Banko išformavimas ar
likvidavimas taip pat negali būti apmokestinimo priežastimi. Ir pagaliau
pagal Statutą vykdomai Banko ir jo organų veiklai netaikomas joks
apyvartos mokestis.

22 straipsnis

(ex 23 straipsnis)

Šis Protokolas taip pat taikomas Europos centriniam bankui, jo organų
nariams ir personalui, nepažeidžiant Protokolo dėl Europos centrinių
bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto nuostatų.

Be to, Europos centrinis bankas yra atleidžiamas nuo bet kokio
apmokestinimo ar panašaus pobūdžio prievolių kapitalo padidėjimo atveju
ir nuo įvairių formalumų, kurie gali būti su tuo susiję, valstybėje,
kurioje yra banko buveinė. Šio banko ir jo organų veiklai, atliekamai
pagal Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko
statutą, netaikomas joks apyvartos mokestis.

PROTOKOLAS DĖL AIRIJOS KONSTITUCIJOS 40.3.3 STRAIPSNIO

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

Jokia Sutarčių ar Europos atominės energijos bendrijos steigimo
sutarties nuostata, ar šias Sutartis iš dalies keičiančiose bei
papildančiose Sutartyse ir Aktuose neturi poveikio Airijos Konstitucijos
40.3.3 straipsnio taikymui Airijoje.

PROTOKOLAS DĖL PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATŲ

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

KADANGI, siekiant pasirengti perėjimui nuo sutarčių, taikomų iki
Lisabonos sutarties įsigaliojimo, institucinių nuostatų prie minėtoje
Sutartyje numatytų institucinių nuostatų, būtina nustatyti pereinamojo
laikotarpio nuostatas,

SUSITARĖ dėl šių nuostatų, kurios pridedamos prie Europos Sąjungos
sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės
energijos bendrijos steigimo sutarties:

1 straipsnis

Šiame protokole „Sutartys“ – Europos Sąjungos sutartis, Sutartis dėl
Europos Sąjungos veikimo ir Europos atominės energijos bendrijos
steigimo sutartis.

I ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL EUROPOS PARLAMENTO

2 straipsnis

1.   Likusiam 2009–2014 m. kadencijos laikui nuo šio straipsnio
įsigaliojimo datos, ir nukrypstant nuo 2009 m. birželio mėn. Europos
Parlamento rinkimų metu galiojusių Europos bendrijos steigimo sutarties
189 straipsnio antros pastraipos ir 190 straipsnio 2 dalies bei Europos
atominės energijos bendrijos steigimo sutarties 107 straipsnio antros
pastraipos ir 108 straipsnio 2 dalies, ir nukrypstant nuo Europos
Sąjungos sutarties 14 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos, kurioje yra
nustatytas vietų skaičius, esamos 736 vietos papildomos toliau
nurodytomis 18 vietų; tai reiškia, kad bendras Europos Parlamento narių
skaičius iki 2009–2014 m. kadencijos pabaigos laikinai bus 754:

Bulgarija

	

1

	

Nyderlandai

	

1

Ispanija

	

4

	

Austrija

	

2

Prancūzija

	

2

	

Lenkija

	

1

Italija

	

1

	

Slovėnija

	

1

Latvija

	

1

	

Švedija

	

2

Malta

	

1

	

Jungtinė Karalystė

	

1

2.   Nukrypstant nuo Europos Sąjungos sutarties 14 straipsnio 3 dalies,
atitinkamos valstybės narės paskiria asmenis, kurie užims 1 dalyje
numatytas papildomas vietas, vadovaudamosi nacionalinės teisės aktais,
jei konkretūs asmenys buvo išrinkti remiantis tiesiogine visuotine
rinkimų teise:

a)

	

atitinkamoje valstybėje narėje surengtų ad hoc tiesioginių visuotinių
rinkimų metu, vadovaujantis Europos Parlamento rinkimams taikytinomis
nuostatomis;

b)

	

remiantis 2009 m. birželio 4–7 d. Europos Parlamento rinkimų
rezultatais; arba

c)

	

atitinkamos valstybės narės nacionaliniam parlamentui paskyrus reikiamą
narių skaičių iš savo narių, vadovaujantis kiekvienos iš šių valstybių
narių nustatyta tvarka.

3.   Tinkamu laiku iki Europos Parlamento rinkimų 2014 m., remdamasi
Europos Sąjungos sutarties 14 straipsnio 2 dalies antra pastraipa,
Europos Vadovų Taryba priima Europos Parlamento sudėtį nustatantį sprendimą.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL KVALIFIKUOTOS BALSŲ DAUGUMOS

3 straipsnis

1.   Pagal Europos Sąjungos sutarties 16 straipsnio 4 dalį šios dalies
ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 238 straipsnio 2 dalies
nuostatos dėl kvalifikuotos balsų daugumos nustatymo Europos Vadovų
Taryboje ir Taryboje įsigalioja 2014 m. lapkričio 1 d.

2.   Nuo 2014 m. lapkričio 1 d. iki 2017 m. kovo 31 d., kai turi būti
sprendžiama kvalifikuota balsų dauguma, bet kuris Tarybos narys gali
reikalauti, kad tas sprendimas būtų priimtas kvalifikuota balsų dauguma,
kuri apibrėžta 3 dalyje. Šiuo atveju taikomos 3 ir 4 dalys.

3.   Nedarant poveikio Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 235
straipsnio 1 dalies antros pastraipos taikymui, iki 2014 m. spalio 31 d.
galioja toliau išdėstytos nuostatos.

Tai atvejais, kai Europos Vadovų Taryba ir Taryba sprendimus privalo
priimti kvalifikuota balsų dauguma, narių balsai paskirstomi taip:

Belgija

	

12

	

Lietuva

	

7

Bulgarija

	

10

	

Liuksemburgas

	

4

Čekija

	

12

	

Vengrija

	

12

Danija

	

7

	

Malta

	

3

Vokietija

	

29

	

Nyderlandai

	

13

Estija

	

4

	

Austrija

	

10

Airija

	

7

	

Lenkija

	

27

Graikija

	

12

	

Portugalija

	

12

Ispanija

	

27

	

Rumunija

	

14

Prancūzija

	

29

	

Slovėnija

	

4

Kroatija

	

7

	

Slovakija

	

7

Italija

	

29

	

Suomija

	

7

Kipras

	

4

	

Švedija

	

10

Latvija

	

4

	

Jungtinė Karalystė

	

29

Kai pagal Sutartis reikalaujama, kad sprendimai būtų priimami remiantis
Komisijos pasiūlymu, jiems priimti reikia ne mažiau kaip 260 balsų „už“,
atiduotų narių daugumos. Kitais atvejais sprendimams priimti reikia ne
mažiau kaip 260 balsų „už“, atiduotų ne mažiau kaip dviejų trečdalių narių.

Kai aktas priimamas Europos Vadovų Tarybos arba Tarybos kvalifikuota
balsų dauguma, Europos Vadovų Tarybos arba Tarybos narys gali reikalauti
patikrinti, ar kvalifikuotą daugumą sudarančios valstybės narės
atstovauja ne mažiau kaip 62 % bendro Sąjungos gyventojų skaičiaus. Jei
paaiškėja, kad tos sąlygos nesilaikoma, aktas nepriimamas.

4.   Iki 2014 m. spalio 31 d. tada, kai, taikant Sutartis, ne visi
Tarybos nariai dalyvauja balsavime, būtent tais atvejais, kai reikia
kvalifikuotos balsų daugumos, apibrėžtos Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 238 straipsnio 3 dalyje, kvalifikuota balsų dauguma apibrėžiama
kaip tas pats Tarybos nariams paskirstytų balsų santykis bei tas pats
Tarybos narių skaičiaus santykis ir, prireikus, tas pats atitinkamų
valstybių narių gyventojų procentinis dydis, kuris nurodytas šio
straipsnio 3 dalyje.

III ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL TARYBOS SUDĖČIŲ

4 straipsnis

Kol neįsigalioja Europos Sąjungos sutarties 16 straipsnio 6 dalies
pirmojoje pastraipoje nurodytas sprendimas, Taryba gali posėdžiauti
tokiomis sudėtimis, kurios nurodytos pirmiau minėto straipsnio antrojoje
ir trečiojoje pastraipose, taip pat kitokiomis sudėtimis, kurių sąrašą
paprasta balsų dauguma priimtu sprendimu nustato Bendrųjų reikalų taryba.

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL KOMISIJOS, ĮSKAITANT SĄJUNGOS VYRIAUSIĄJĮ ĮGALIOTINĮ
UŽSIENIO REIKALAMS IR SAUGUMO POLITIKAI

5 straipsnis

Lisabonos sutarties įsigaliojimo dieną pareigas einantys Komisijos
nariai lieka eiti pareigas iki savo kadencijos pabaigos. Tačiau tą
dieną, kai paskiriamas Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio
reikalams ir saugumo politikai, baigiasi nario, turinčio tą pačią
pilietybę kaip vyriausiasis įgaliotinis, kadencija.

V ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL TARYBOS GENERALINIO SEKRETORIAUS, VYRIAUSIOJO ĮGALIOTINIO
UŽSIENIO REIKALAMS IR SAUGUMO POLITIKAI IR TARYBOS GENERALINIO
SEKRETORIAUS PAVADUOTOJO

6 straipsnis

Tarybos generalinio sekretoriaus, vyriausiojo įgaliotinio užsienio
reikalams ir saugumo politikai ir Tarybos generalinio sekretoriaus
pavaduotojo kadencija baigiasi Lisabonos sutarties įsigaliojimo dieną.
Generalinį sekretorių skiria Taryba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 240 straipsnio 2 dalį.

VI ANTRAŠTINĖ DALIS

NUOSTATOS DĖL PATARIAMŲJŲ ORGANŲ

7 straipsnis

Kol įsigalios Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 301 straipsnyje
nurodytas sprendimas, Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nariai
pasiskirsto taip:

Belgija

	

12

	

Lietuva

	

9

Bulgarija

	

12

	

Liuksemburgas

	

6

Čekija

	

12

	

Vengrija

	

12

Danija

	

9

	

Malta

	

5

Vokietija

	

24

	

Nyderlandai

	

12

Estija

	

7

	

Austrija

	

12

Airija

	

9

	

Lenkija

	

21

Graikija

	

12

	

Portugalija

	

12

Ispanija

	

21

	

Rumunija

	

15

Prancūzija

	

24

	

Slovėnija

	

7

Kroatija

	

9

	

Slovakija

	

9

Italija

	

24

	

Suomija

	

9

Kipras

	

6

	

Švedija

	

12

Latvija

	

7

	

Jungtinė Karalystė

	

24

8 straipsnis

Kol įsigalios Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 305 straipsnyje
nurodytas sprendimas, Regionų komiteto nariai pasiskirsto taip:

Belgija

	

12

	

Lietuva

	

9

Bulgarija

	

12

	

Liuksemburgas

	

6

Čekija

	

12

	

Vengrija

	

12

Danija

	

9

	

Malta

	

5

Vokietija

	

24

	

Nyderlandai

	

12

Estija

	

7

	

Austrija

	

12

Airija

	

9

	

Lenkija

	

21

Graikija

	

12

	

Portugalija

	

12

Ispanija

	

21

	

Rumunija

	

15

Prancūzija

	

24

	

Slovėnija

	

7

Kroatija

	

9

	

Slovakija

	

9

Italija

	

24

	

Suomija

	

9

Kipras

	

6

	

Švedija

	

12

Latvija

	

7

	

Jungtinė Karalystė

	

24

VII ANTRAŠTINĖ DALIS

PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS DĖL AKTŲ, PRIIMTŲ REMIANTIS EUROPOS
SĄJUNGOS SUTARTIES V IR VI ANTRAŠTINĖMIS DALIMIS, KOL ĮSIGALIOS
LISABONOS SUTARTIS

9 straipsnis

Kol įsigalios Lisabonos sutartis, Sąjungos institucijų, organų ir
įstaigų aktų, priimtų remiantis Europos Sąjungos sutartimi, teisinė
galia išlieka tol, kol įgyvendinant Sutartis šie aktai nepanaikinami,
neanuliuojami arba iš dalies nepakeičiami. Tai taip pat taikoma tarp
valstybių narių pagal Europos Sąjungos sutartį sudarytoms konvencijoms.

10 straipsnis

1.   Kaip pereinamojo laikotarpio priemonė, susijusi su teisės aktais
policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose srityje,
priimtais iki Lisabonos sutarties įsigaliojimo, nuo tos Sutarties
įsigaliojimo dienos institucijų įgaliojimai bus tokie: Komisijos
įgaliojimai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 258 straipsnį
netaikomi, o Europos Sąjungos Teisingumo Teismo įgaliojimai pagal
Europos Sąjungos sutarties VI antraštinę dalį, kokia ji buvo iki
Lisabonos sutarties įsigaliojimo, išliks tokie patys, įskaitant tuos,
kurie buvo priimti pagal minėtos Europos Sąjungos sutarties
35 straipsnio 2 dalį.

2.   1 dalyje nurodytu teisės akto pakeitimu nustatomas toje dalyje
minėtų institucijų įgaliojimų taikymas, kaip išdėstyta Sutartyse, iš
dalies keisto teisės akto, kuris taikomas toms valstybėms narėms, atžvilgiu.

3.   Bet kuriuo atveju 1 dalyje nurodyta pereinamojo laikotarpio
priemonė nustoja galioti po penkerių metų nuo Lisabonos sutarties
įsigaliojimo.

4.   Ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki 3 dalyje nurodyto
pereinamojo laikotarpio pabaigos Jungtinė Karalystė gali pranešti
Tarybai, kad dėl 1 dalyje nurodytų teisės aktų ji nepritaria 1 dalyje
minėtiems institucijų įgaliojimams, kaip išdėstyta Sutartyse. Tuo
atveju, jei Jungtinė Karalystė pateikia šį pranešimą, visi 1 dalyje
nurodyti teisės aktai jai nebetaikomi nuo 3 dalyje nurodyto pereinamojo
laikotarpio pabaigos datos. Ši pastraipa netaikoma iš dalies keistiems
teisės aktams, kurie taikomi Jungtinei Karalystei, kaip nurodyta 2 dalyje.

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma
nustato būtinas tolesnes ir pereinamojo laikotarpio priemones. Jungtinė
Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą. Tarybos kvalifikuota balsų
dauguma apibrėžiama pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
238 straipsnio 3 dalies a punktą.

Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali
taip pat priimti sprendimą, nustatantį, kad Jungtinė Karalystė prisiima
tiesiogines finansines pasekmes, jei jų būtų, kurios būtinai ir
neišvengiamai patiriamos jai nustojus dalyvauti priimant ir taikant tuos
teisės aktus.

5.   Vėliau Jungtinė Karalystė bet kuriuo metu po to gali pranešti
Tarybai apie savo pageidavimą jai taikyti teisės aktus, kurie jai
nebetaikomi pagal 4 dalies pirmąją pastraipą. Tuo atveju, atsižvelgiant
į konkretų atvejį, taikomos atitinkamos Protokolo dėl į Europos Sąjungos
sistemą integruotos Šengeno acquis arba Protokolo dėl Jungtinės
Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo
erdvės nuostatos. Institucijų įgaliojimai, susiję su tais teisės aktais,
yra išdėstyti Sutartyse. Veikdamos pagal atitinkamus protokolus Sąjungos
institucijos ir Jungtinė Karalystė siekia atkurti kuo platesnį Jungtinės
Karalystės dalyvavimą įgyvendinant Sąjungos acquis laisvės, saugumo ir
teisingumo srityje nedarant didelės įtakos įvairių jos dalių praktiniam
veikimui ir išlaikant jų nuoseklumą.

------------------------------------------------------------------------

(1) <#ntc1-C_2016203LT.01007201-E0001>  Straipsnis įterptas Sprendimu
2008/79/EB, Euratomas (OL L 24, 2008 1 29, p. 42
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2008:024:TOC&toc=OJ:C:2016:203:FULL>).

------------------------------------------------------------------------

7.6.2016   

	

LT

	

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

	

C 203/s2

------------------------------------------------------------------------

ĮVADINIS ŽODIS SKAITYTOJUI

Šioje publikacijoje pateikiama Europos atominės energijos bendrijos
steigimo sutarties, o taip pat jos protokolų ir priedų suvestinė
redakcija su pakeitimais, padarytais 2007 m. gruodžio 13 d. pasirašyta
ir 2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojusia Lisabonos sutartimi.

Be to, šioje publikacijoje pateikiamas pakeitimas, padarytas Protokolu,
iš dalies keičiančiu Protokolą dėl pereinamojo laikotarpio nuostatų,
pridėtą prie Europos Sąjungos sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo ir Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties, taip
pat pakeitimas, padarytas 2012 m. rugpjūčio 11 d. Europos Parlamento ir
Tarybos reglamentu (ES, Euratomas) Nr. 741/2012, kuriuo iš dalies
keičiamas Protokolas dėl Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto ir
jo I priedas. Be to, šioje redakcijoje pateikiami Kroatijos Stojimo aktu
padaryti pakeitimai. Taip pat šioje redakcijoje pateikiami 2015 m.
gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES, Euratomas)
2015/2422, kuriuo iš dalies keičiamas Protokolas Nr. 3 dėl Europos
Sąjungos Teisingumo Teismo statuto, padaryti pakeitimai.

Ši publikacija yra parengta tik informaciniais tikslais ir neįpareigoja
Europos Sąjungos institucijų.

------------------------------------------------------------------------
