4.11.2016   

	

LT

	

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

	

L 297/1

------------------------------------------------------------------------

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2016/1919

2016 m. spalio 26 d.

dėl teisinės pagalbos įtariamiesiems ir kaltinamiesiems vykstant
baudžiamajam procesui ir prašomiems perduoti asmenims vykstant Europos
arešto orderio vykdymo procedūroms

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos
82 straipsnio 2 dalies b punktą,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams
parlamentams,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto
nuomonę (1) <#ntr1-L_2016297LT.01000101-E0001>,

pasikonsultavę su Regionų komitetu,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2)
<#ntr2-L_2016297LT.01000101-E0002>,

kadangi:

(1)

	

šia direktyva siekiama užtikrinti teisės turėti advokatą, kaip nustatyta
pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/48/ES (3)
<#ntr3-L_2016297LT.01000101-E0003>, veiksmingumą, suteikiant valstybių
narių finansuojamo advokato pagalbą įtariamiesiems ir kaltinamiesiems
vykstant baudžiamajam procesui ir prašomiems perduoti asmenims, kuriems
taikoma Europos arešto orderio procedūra pagal Tarybos pagrindų
sprendimą 2002/584/TVR (4) <#ntr4-L_2016297LT.01000101-E0004> (toliau –
prašomi perduoti asmenys);

(2)

	

nustatant bendras būtiniausias taisykles dėl teisės į teisinę pagalbą
įtariamiesiems, kaltinamiesiems ir prašomiems perduoti asmenims, šia
direktyva siekiama sustiprinti valstybių narių pasitikėjimą kitų
valstybių narių baudžiamojo teisingumo sistemomis, taigi, ir pagerinti
sprendimų baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimą;

(3)

	

teisė į teisinę pagalbą vykstant baudžiamajam procesui yra įtvirtinta
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija)
47 straipsnio trečioje pastraipoje, Europos žmogaus teisių ir
pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 6 straipsnio
3 dalies c punkte ir Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto
(toliau – TPPTP) 14 straipsnio 3 dalies d punkte, laikantis sąlygų,
kurios nustatytos tose nuostatose. Chartija turi tokią pačią teisinę
galią kaip ir Sutartys, o valstybės narės yra EŽTK ir TPPTP šalys. Vis
dėlto, patirtis parodė, kad tai ne visada suteikia pakankamai
pasitikėjimo kitų valstybių narių baudžiamojo teisingumo sistemomis;

(4)

	

2009 m. lapkričio 30 d. Taryba priėmė Rezoliuciją dėl veiksmų plano,
skirto įtariamųjų ar kaltinamųjų baudžiamuosiuose procesuose procesinėms
teisėms stiprinti (5) <#ntr5-L_2016297LT.01000101-E0005> (toliau –
Veiksmų planas). Veiksmų plane raginama palaipsniui priimti priemones,
susijusias su teise į vertimą raštu ir žodžiu (A priemonė), teise į
informaciją apie teises ir informaciją apie kaltinimus (B priemonė),
teise į teisinę konsultaciją ir teisinę pagalbą (C priemonė), teise į
giminių, darbdavių ir konsulinių įstaigų informavimą (D priemonė), taip
pat su specialiomis pažeidžiamų įtariamųjų ar kaltinamųjų apsaugos
priemonėmis (E priemonė);

(5)

	

2009 m. gruodžio 11 d. Europos Vadovų Taryba palankiai įvertino Veiksmų
planą ir įtraukė jį į dokumentą „Stokholmo programa – atvira ir saugi
Europa piliečių labui ir saugumui“ (6)
<#ntr6-L_2016297LT.01000101-E0006> (2.4 punktas). Europos Vadovų Taryba
pabrėžė, kad Veiksmų planas nėra baigtinis ir paragino Komisiją
išnagrinėti tolesnius įtariamųjų ir kaltinamųjų būtiniausių procesinių
teisių elementus ir įvertinti, ar reikia spręsti kitus klausimus, pvz.,
dėl nekaltumo prezumpcijos, siekiant skatinti geresnį bendradarbiavimą
toje srityje;

(6)

	

kol kas priimtos penkios priemonės dėl procesinių teisių baudžiamajame
procese pagal Veiksmų planą, t. y. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyvos 2010/64/ES (7) <#ntr7-L_2016297LT.01000101-E0007>,
2012/13/ES (8) <#ntr8-L_2016297LT.01000101-E0008>, 2013/48/ES, (ES)
2016/343 (9) <#ntr9-L_2016297LT.01000101-E0009> ir (ES) 2016/800 (10)
<#ntr10-L_2016297LT.01000101-E0010>;

(7)

	

ši direktyva yra susijusi su Veiksmų plano C priemonės antra dalimi dėl
teisinės pagalbos;

(8)

	

teisinė pagalba turėtų padengti įtariamųjų, kaltinamųjų ir prašomų
perduoti asmenų gynybos išlaidas. Kompetentingos valstybių narių
institucijos, teikdamos teisinę pagalbą, turėtų galėti pareikalauti, kad
įtariamieji, kaltinamieji ar prašomi perduoti asmenys, priklausomai nuo
jų finansinių išteklių, padengtų dalį tų išlaidų;

(9)

	

nedarant poveikio Direktyvos (ES) 2016/800 6 straipsniui, ši direktyva
neturėtų būti taikoma, kai įtariamieji, kaltinamieji arba prašomi
perduoti asmenys atsisakė savo teisės turėti advokatą atitinkamai pagal
Direktyvos 2013/48/ES 9 straipsnį arba 10 straipsnio 3 dalį ir neatšaukė
tokio teisės atsisakymo, arba tais atvejais, kai valstybės narės
pritaikė laikinai nukrypti leidžiančias nuostatas pagal Direktyvos
2013/48/ES 3 straipsnio 5 ar 6 dalį tokios nukrypti leidžiančios
nuostatos taikymo laikotarpiu;

(10)

	

kai asmuo, kuris pradžioje nebuvo įtariamuoju arba kaltinamuoju, pvz.,
buvo liudytoju, tampa įtariamuoju arba kaltinamuoju, tas asmuo turėtų
turėti teisę neduoti parodymų prieš save ir teisę tylėti pagal Sąjungos
teisę ir EŽTK, kaip išaiškinta Europos Sąjungos Teisingumo Teismo
(toliau – Teisingumo Teismas) ir Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau –
EŽTT). Todėl šioje direktyvoje pateikiama aiški nuoroda į praktinį
atvejį, kai toks asmuo per policijoje ar kitoje teisėsaugos
institucijoje atliekamą apklausą baudžiamajame procese tampa įtariamuoju
arba kaltinamuoju. Kai tokios apklausos metu asmuo, kuris nėra
įtariamasis arba kaltinamasis, tampa įtariamuoju arba kaltinamuoju,
apklausa turėtų būti nedelsiant sustabdoma. Tačiau apklausa gali būti
tęsiama, jei atitinkamas asmuo buvo informuotas, kad jis yra įtariamasis
arba kaltinamasis, ir gali visapusiškai naudotis šioje direktyvoje
numatytomis teisėmis;

(11)

	

kai kuriose valstybėse narėse kita institucija nei jurisdikciją
baudžiamosiose bylose turintis teismas turi kompetenciją už palyginti
nedidelius pažeidimus skirti kitas sankcijas nei laisvės atėmimas. Tai
gali būti, pavyzdžiui, eismo taisyklių pažeidimai, kurie padaromi itin
dažnai ir kurie gali būti nustatomi vykdant eismo kontrolę. Tokiais
atvejais būtų neprotinga reikalauti, kad kompetentingos institucijos
užtikrintų visas pagal šią direktyvą numatytas teises. Kai valstybės
narės teisėje numatyta, kad sankciją už nedidelius pažeidimus skiria
tokia institucija, ir jei numatyta apskundimo teisė jurisdikciją
baudžiamosiose bylose turinčiame teisme arba galimybė kitaip perduoti
bylą tokiam teismui, ši direktyva turėtų būti taikoma tik procesui tame
teisme, pateikus tokį skundą arba perdavus jam bylą;

(12)

	

kai kuriose valstybėse narėse tam tikri nedideli pažeidimai, visų pirma
nedideli eismo taisyklių pažeidimai, nedideli savivaldybių nustatytų
bendrų taisyklių pažeidimai ir nedideli viešosios tvarkos pažeidimai,
laikomi nusikalstamomis veikomis. Tokiais atvejais būtų neprotinga
reikalauti, kad kompetentingos institucijos užtikrintų visas pagal šią
direktyvą numatytas teises. Kai valstybės narės teisėje nustatyta, kad
už nedidelius pažeidimus kaip sankcija negali būti skiriama laisvės
atėmimo bausmė, ši direktyva turėtų būti taikoma tik jurisdikciją
baudžiamosiose bylose turinčiame teisme vykstančiam procesui;

(13)

	

ši direktyva nedideliems pažeidimams taikoma laikantis šioje direktyvoje
nustatytų sąlygų. Valstybės narės turėtų galėti įvertinti finansinę
padėtį, pagrįstumą arba abu šiuos aspektus, kad nustatytų, ar turi būti
suteikta teisinė pagalba. Jei užtikrinama teisė į teisingą bylos
nagrinėjimą, gali būti laikoma, kad tam tikrų nedidelių pažeidimų atveju
nereikia įvertinti pagrįstumo;

(14)

	

dėl šios direktyvos taikymo tam tikriems nedideliems pažeidimams
neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių pareigoms pagal EŽTK
užtikrinti teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, be kita ko, gauti
advokato pagalbą;

(15)

	

jei užtikrinama teisė į teisingą bylos nagrinėjimą, nelaikoma, kad
toliau nurodyti atvejai yra laisvės atėmimas pagal šią direktyvą:
įtariamojo arba kaltinamojo tapatybės nustatymas; nustatymas, ar turėtų
būti pradėtas tyrimas; patikrinimas, ar asmuo neturi ginklų, arba kiti
panašūs saugumo klausimai; kitų tiriamųjų ar įrodymų rinkimo veiksmų
atlikimas, nei konkrečiai nurodyti šioje direktyvoje, kaip antai kūno
apžiūros, fiziniai patikrinimai, kraujo tyrimai, tyrimai girtumui
nustatyti ar kiti panašūs tyrimai arba fotografavimas ar pirštų
antspaudų ėmimas; įtariamojo arba kaltinamojo atvesdinimas
kompetentingai institucijai pagal nacionalinę teisę;

(16)

	

šia direktyva nustatomos būtiniausios taisyklės. Valstybės narės turėtų
galėti teikti teisinę pagalbą atvejais, kurių ši direktyva
nereglamentuoja, pavyzdžiui, atliekant kitus tiriamuosius ar įrodymų
rinkimo veiksmus, nei konkrečiai nurodyti šioje direktyvoje;

(17)

	

pagal EŽTK 6 straipsnio 3 dalies c punktą neturintys pakankamai lėšų
sumokėti už advokato pagalbą įtariamieji ir kaltinamieji turi teisę į
teisinę pagalbą, kai tai būtina teisingumo interesams apsaugoti. Ši
būtiniausia taisyklė leidžia valstybėms narėms vertinti finansinę
padėtį, pagrįstumą arba abu šiuos aspektus. Tų vertinimų atlikimas
neturėtų riboti pagal Chartiją ir EŽTK užtikrintų ir Teisingumo Teismo
ir EŽTT išaiškintų teisių ir procesinių garantijų ar nukrypti nuo jų;

(18)

	

valstybės narės turėtų nustatyti praktines teisinės pagalbos teikimo
taisykles. Tokiose taisyklėse būtų galima apibrėžti, kad teisinė pagalba
teikiama įtariamajam, kaltinamajam ar prašomam perduoti asmeniui
pateikus prašymą. Tačiau atsižvelgiant visų pirma į specialiuosius
pažeidžiamų asmenų poreikius, toks prašymas neturėtų būti laikomas
esmine teisinės pagalbos suteikimo sąlyga;

(19)

	

kompetentingos institucijos turėtų suteikti teisinę pagalbą nepagrįstai
nedelsdamos, vėliausiai prieš atitinkamo asmens apklausą policijoje,
kitoje teisėsaugos institucijoje arba teisminėje institucijoje, arba
prieš atliekant šioje direktyvoje nurodytus konkrečius tiriamuosius ar
įrodymų rinkimo veiksmus. Jei kompetentingos institucijos negali laiku
to padaryti, jos turėtų prieš tokią apklausą ar prieš atliekant tokius
tiriamuosius ar įrodymų rinkimo veiksmus suteikti bent skubiąją ar
laikinąją teisinę pagalbą;

(20)

	

atsižvelgiant į Europos arešto orderio vykdymo procedūrų ypatumus, šios
direktyvos nuostatos, susijusios tik su prašomais perduoti asmenimis,
turėtų būti aiškinamos atsižvelgiant į šiuos ypatumus ir neturėtų daryti
jokio poveikio kitų šios direktyvos nuostatų aiškinimui;

(21)

	

prašomi perduoti asmenys turėtų turėti teisę į teisinę pagalbą
vykdančiojoje valstybėje narėje. Be to, prašomi perduoti asmenys,
kuriems taikomos Europos arešto orderio vykdymo procedūros baudžiamojo
persekiojimo tikslu ir kurie pasinaudoja savo teise reikalauti, kad
jiems būtų paskirtas advokatas išduodančiojoje valstybėje narėje pagal
Direktyvą 2013/48/ES, turėtų turėti teisę į teisinę pagalbą toje
valstybėje narėje, vykstant tokioms procedūroms vykdančiojoje valstybėje
narėje tiek, kiek teisinė pagalba yra būtina siekiant užtikrinti teisę į
veiksmingą teisingumą, kaip nustatyta Chartijos 47 straipsnyje. Tokia
padėtis susidarytų, jei advokatas vykdančiojoje valstybėje narėje
negalėtų veiksmingai ir efektyviai įvykdyti savo užduočių vykstant
Europos arešto orderio vykdymo procedūroms be advokato pagalbos
išduodančiojoje valstybėje narėje. Visus sprendimus dėl teisinės
pagalbos teikimo išduodančiojoje valstybėje narėje turėtų priimti
institucija, toje valstybėje narėje kompetentinga priimti tokius
sprendimus, vadovaujantis tos valstybės narės įgyvendinant šią direktyvą
nustatytais kriterijais;

(22)

	

siekdamos užtikrinti veiksmingą prašomų perduoti asmenų galimybę turėti
advokatą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad prašomi perduoti
asmenys turėtų teisę į teisinę pagalbą iki jų perdavimo arba iki tol,
kol sprendimas jų neperduoti tampa galutinis;

(23)

	

įgyvendindamos šią direktyvą valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų
gerbiama pagrindinė teisė į teisinę pagalbą, kaip numatyta Chartijoje ir
EŽTK. Tai darydamos jos turėtų laikytis Jungtinių Tautų dokumento
„Naudojimosi teisine pagalba baudžiamosios teisės sistemoje principai ir
gairės“;

(24)

	

nedarant poveikio nacionalinės teisės nuostatoms dėl privalomo advokato
dalyvavimo, kompetentinga institucija turėtų nepagrįstai nedelsdama
priimti sprendimą dėl teisinės pagalbos suteikimo arba nesuteikimo.
Kompetentinga institucija turėtų būti nepriklausoma institucija,
kompetentinga priimti sprendimus dėl teisinės pagalbos suteikimo, arba
teismas, įskaitant vieną posėdžiaujantį teisėją. Vis dėlto skubiais
atvejais taip pat turėtų būti galima laikinai įtraukti policiją ir
prokuratūrą tiek, kiek tai būtina siekiant laiku suteikti teisinę pagalbą;

(25)

	

teisinę pagalbą suteikus įtariamajam, kaltinamajam ar prašomam perduoti
asmeniui, vienas iš būdų užtikrinti jos veiksmingumą ir kokybę yra
sudaryti palankesnes sąlygas teisinio atstovavimo jam tęstinumui. Tuo
atžvilgiu valstybės narės turėtų sudaryti palankesnes sąlygas teisinio
atstovavimo tęstinumui viso baudžiamojo proceso metu, taip pat, kai
tinkama, vykstant Europos arešto orderio vykdymo procedūroms;

(26)

	

personalui, dalyvaujančiam priimant sprendimus dėl teisinės pagalbos
vykstant baudžiamajam procesui ir Europos arešto orderio vykdymo
procedūroms, reikėtų rengti tinkamus mokymus. Nedarant poveikio teismų
nepriklausomumui ir teismų darbo organizavimo skirtumams valstybėse
narėse, valstybės narės turėtų paprašyti už teisėjų mokymą atsakingus
subjektus teismams ir teisėjams, kurie priima sprendimus dėl teisinės
pagalbos suteikimo, surengti tokius mokymus;

(27)

	

pagal Sąjungos teisės veiksmingumo principą reikalaujama, kad valstybės
narės numatytų tinkamas ir veiksmingas pažeistų teisių, kurios asmenims
suteiktos pagal Sąjungos teisę, gynimo priemones. Turėtų būti galima
taikyti veiksmingas teisių gynimo priemones, kai yra pažeista teisė į
teisinę pagalbą arba delsiama suteikti teisinę pagalbą arba visiškai ar
iš dalies atsisakyta ją suteikti;

(28)

	

siekiant stebėti ir įvertinti šios direktyvos veiksmingumą, reikia, kad
iš turimų duomenų būtų renkami atitinkami duomenys, susiję su šioje
direktyvoje nustatytų teisių įgyvendinimu. Tokie duomenys apima, jei
įmanoma, teisinės pagalbos prašymų vykstant baudžiamajam procesui ir
Europos arešto orderio vykdymo procedūroms, kai atitinkama valstybė narė
veikia kaip išduodančioji ar vykdančioji valstybė narė, skaičių, atvejų,
kai teisinė pagalba buvo suteikta, skaičių ir atvejų, kai buvo
atsisakyta suteikti teisinę pagalbą, skaičių. Taip pat turėtų būti
renkami duomenys, kiek tai įmanoma, apie teisinės pagalbos teikimo
įtariamiesiems ar kaltinamiesiems ir prašomiems perduoti asmenims išlaidas;

(29)

	

ši direktyva turėtų būti taikoma įtariamiesiems, kaltinamiesiems ir
prašomiems perduoti asmenims nepriklausomai nuo jų teisinės padėties,
pilietybės ar tautybės. Valstybės narės turėtų paisyti šioje direktyvoje
nustatytų teisių ir jas užtikrinti be jokios diskriminacijos, kaip antai
dėl rasės, odos spalvos, lyties, seksualinės orientacijos, kalbos,
religijos, politinių ar kitokių pažiūrų, tautybės, tautinės ar
socialinės kilmės, turtinės padėties, negalios ar gimimo. Šia direktyva
puoselėjamos Chartijoje ir EŽTK pripažįstamos pagrindinės teisės ir
principai, įskaitant draudimą kankinti ir kitaip nežmoniškai ar
žeminančiai elgtis, teisę į laisvę ir saugumą, teisę į privataus ir
šeimos gyvenimo gerbimą, teisę į asmens fizinę neliečiamybę, vaiko
teises, neįgaliųjų integraciją, teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir
teisingą bylos nagrinėjimą, nekaltumo prezumpciją ir teises į gynybą.
Šią direktyvą reikėtų įgyvendinti remiantis tomis teisėmis ir principais;

(30)

	

šia direktyva nustatomos būtiniausios taisyklės. Valstybės narės turėtų
galėti išplėsti šioje direktyvoje nustatytas teises, kad užtikrintų
aukštesnio lygio apsaugą. Tokia aukštesnio lygio apsauga neturėtų
sudaryti kliūčių teismo sprendimų tarpusavio pripažinimui, kurį tomis
būtiniausiomis taisyklėmis siekiama palengvinti. Valstybių narių
užtikrinamas apsaugos lygis niekada neturėtų būti žemesnis už Chartijoje
arba EŽTK nustatytus standartus, kaip išaiškinta Teisingumo Teismo ir EŽTT;

(31)

	

kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. bendrų būtiniausių taisyklių dėl
įtariamųjų, kaltinamųjų ir prašomų perduoti asmenų teisės į teisinę
pagalbą nustatymo, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl jos
masto to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi
Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 5 straipsnyje
nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones.
Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva
neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

(32)

	

pagal prie ES sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
(toliau – SESV) pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir
Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir
2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, šios
valstybės narės nedalyvauja priimant šią direktyvą ir ji nėra joms
privaloma ar taikoma;

(33)

	

pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos
pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą
ir ji nėra jai privaloma ar taikoma,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 straipsnis

Dalykas

1.   Šia direktyva nustatomos bendros būtiniausios taisyklės dėl teisės
į teisinę pagalbą:

a)

	

įtariamiesiems ir kaltinamiesiems vykstant baudžiamajam procesui ir

b)

	

asmenims, kurių atžvilgiu vykdomos Europos arešto orderio vykdymo
procedūros pagal Pagrindų sprendimą 2002/584/TVR (toliau – prašomi
perduoti asmenys).

2.   Ši direktyva papildo direktyvas 2013/48/ES ir (ES) 2016/800. Jokia
šios direktyvos nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti tose
direktyvose nustatytas teises.

2 straipsnis

Taikymo sritis

1.   Ši direktyva taikoma įtariamiesiems ir kaltinamiesiems vykstant
baudžiamajam procesui, kurie pagal Direktyvą 2013/48/ES turi teisę
turėti advokatą ir:

a)

	

kurių laisvė apribota;

b)

	

kuriems pagal Sąjungos ar nacionalinės teisės reikalavimus turi padėti
advokatas arba

c)

	

kurie privalo ar kuriems leidžiama dalyvauti atliekant tiriamuosius ar
įrodymų rinkimo veiksmus, tarp kurių yra bent jau:

i)

	

asmens atpažinimas;

ii)

	

akistata;

iii)

	

nusikaltimo atkūrimas.

2.   Ši direktyva taip pat taikoma prašomiems perduoti asmenims juos
suėmus vykdančiojoje valstybėje narėje, kurie turi teisę turėti advokatą
pagal Direktyvą 2013/48/ES.

3.   Ši direktyva tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip numatyta 1 dalyje,
taip pat taikoma asmenims, kurie pradžioje nebuvo įtariamieji ar
kaltinamieji, bet tapo įtariamaisiais ar kaltinamaisiais policijos ar
kitos teisėsaugos institucijos apklausų metu.

4.   Nedarant poveikio teisei į teisingą bylos nagrinėjimą, atvejais,
susijusiais su nedideliais pažeidimais:

a)

	

kai valstybės narės teisėje numatyta, kad sankciją skiria kita valdžios
institucija nei jurisdikciją baudžiamosiose bylose turintis teismas, o
tokios sankcijos skyrimas gali būti apeliacine tvarka apskųstas ar
perduotas tokiam teismui, arba

b)

	

kai kaip sankcija negali būti skirtas laisvės atėmimas,

ši direktyva taikoma tik jurisdikciją baudžiamosiose bylose turinčiame
teisme vykstančiam procesui.

Bet kuriuo atveju ši direktyva taikoma, kai priimamas sprendimas dėl
suėmimo ir suėmimo metu, visais procedūros vykdymo etapais, kol
procedūra bus baigta vykdyti.

3 straipsnis

Termino apibrėžtis

Šioje direktyvoje „teisinė pagalba“ reiškia advokato pagalbos
finansavimą valstybės narės lėšomis, taip sudarant galimybę pasinaudoti
teise turėti advokatą.

4 straipsnis

Teisinė pagalba vykstant baudžiamajam procesui

1.   Valstybės narės užtikrina, kad teisę į teisinę pagalbą turėtų
neturintys pakankamai lėšų sumokėti už advokato pagalbą įtariamieji ir
kaltinamieji, kai tai būtina teisingumo interesams apsaugoti.

2.   Valstybės narės gali įvertinti finansinę padėtį, pagrįstumą arba
abu šiuos aspektus, kad nustatytų, ar turi būti suteikta teisinė pagalba
pagal 1 dalį.

3.   Kai valstybė narė vertina finansinę padėtį, ji atsižvelgia į visus
svarbius ir objektyvius veiksnius, kaip antai atitinkamo asmens pajamas,
turtinę ir šeimos padėtį, taip pat į išlaidas advokato pagalbai ir
gyvenimo lygį toje valstybėje narėje, taip siekiant nustatyti, ar,
laikantis taikomų kriterijų toje valstybėje narėje, įtariamasis ar
kaltinamasis neturi pakankamai lėšų sumokėti už advokato pagalbą.

4.   Kai valstybė narė vertina pagrįstumą, ji atsižvelgia į
nusikalstamos veikos sunkumą, bylos sudėtingumą ir sankcijos, kuri
galėtų būti skirta, griežtumą, taip siekiant nustatyti, ar siekiant
teisingumo interesų turi būti suteikta teisinė pagalba. Bet kokiu atveju
laikoma, kad pagrįstumo kriterijus įvykdytas šiais atvejais:

a)

	

kai įtariamasis ar kaltinamasis pristatomas kompetentingą teismą ar pas
teisėją, kad būtų priimtas spendimas dėl suėmimo bet kurioje proceso
stadijoje šios direktyvos taikymo srityje, ir

b)

	

suėmimo metu.

5.   Valstybės narės užtikrina, kad teisinė pagalba būtų suteikiama
nepagrįstai nedelsiant, vėliausiai prieš apklausą policijoje, kitoje
teisėsaugos institucijoje arba teisminėje institucijoje, arba prieš
atliekant 2 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytus tiriamuosius ar
įrodymų rinkimo veiksmus.

6.   Teisinė pagalba suteikiama tik baudžiamojo proceso, kuris vyksta
atitinkamą asmenį įtariant arba kaltinant nusikalstamos veikos įvykdymu,
tikslais.

5 straipsnis

Teisinė pagalba vykstant Europos arešto orderio vykdymo procedūroms

1.   Vykdančioji valstybė narė užtikrina, kad prašomi perduoti asmenys,
suimti pagal Europos arešto orderį, turėtų teisę į teisinę pagalbą iki
jų perdavimo arba iki tol, kol sprendimas jų neperduoti tampa galutinis.

2.   Išduodančioji valstybė narė užtikrina, kad prašomi perduoti
asmenys, kuriems taikomos Europos arešto orderio vykdymo procedūros
baudžiamojo persekiojimo tikslu ir kurie pasinaudoja teise reikalauti,
kad jiems būtų paskirtas advokatas išduodančiojoje valstybėje narėje,
kad šis padėtų advokatui vykdančiojoje valstybėje narėje pagal
Direktyvos 2013/48/ES 10 straipsnio 4 ir 5 dalis, turėtų teisę į teisinę
pagalbą išduodančiojoje valstybėje narėje, vykstant tokioms procedūroms
vykdančiojoje valstybėje narėje, tiek, kiek teisinė pagalba būtina
siekiant užtikrinti teisę į veiksmingą teisingumą.

3.   1 ir 2 dalyse nurodyta teisė į teisinę pagalbą gali priklausyti nuo
finansinės padėties įvertinimo pagal 4 straipsnio 3 dalį, taikomą
mutatis mutandis.

6 straipsnis

Sprendimai dėl teisinės pagalbos suteikimo

1.   Sprendimus dėl teisinės pagalbos suteikimo ar nesuteikimo ir dėl
advokatų skyrimo nepagrįstai nedelsdama priima kompetentinga
institucija. Valstybės narės imasi deramų priemonių, skirtų užtikrinti,
kad kompetentinga institucija sprendimus priimtų rūpestingai ir
paisydama teisių į gynybą.

2.   Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, skirtų užtikrinti, kad
įtariamieji, kaltinamieji ir prašomi perduoti asmenys būtų informuojami
raštu, jei jų prašymas dėl teisinės pagalbos visiškai ar iš dalies
atmetamas.

7 straipsnis

Teisinės pagalbos paslaugų ir mokymų kokybė

1.   Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, taip pat susijusių su
finansavimu, siekdamos užtikrinti:

a)

	

veiksmingą teisinės pagalbos sistemą, kuri yra tinkamos kokybės, ir

b)

	

kad teisinės pagalbos paslaugos būtų tinkamos kokybės siekiant
užtikrinti teisingą procesą, tinkamai atsižvelgiant į teisinės
profesijos nepriklausomumą.

2.   Valstybės narės užtikrina, kad personalui, dalyvaujančiam priimant
sprendimus dėl teisinės pagalbos vykstant baudžiamajam procesui ir
Europos arešto orderio vykdymo procedūroms, būtų rengiami tinkami mokymai.

3.   Tinkamai atsižvelgiant į teisinės profesijos nepriklausomumą ir
asmenų, atsakingų už advokatų mokymus, vaidmenį, valstybės narės imasi
atitinkamų priemonių, kad skatintų rengti tinkamus mokymus teisinės
pagalbos paslaugas teikiantiems advokatams.

4.   Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, skirtų užtikrinti, kad
įtariamieji, kaltinamieji ir prašomi perduoti asmenys turėtų teisę
paprašyti pakeisti jiems paskirtą teisinės pagalbos paslaugas teikiantį
advokatą, jei tai yra pagrįsta atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes.

8 straipsnis

Teisių gynimo priemonės

Valstybės narės užtikrina, kad įtariamiesiems, kaltinamiesiems ir
prašomiems perduoti asmenims būtų numatytos veiksmingos teisių gynimo
priemonės pagal nacionalinę teisę, kuriomis jie galėtų pasinaudoti tais
atvejais, kai pažeidžiamos jų teisės pagal šią direktyvą.

9 straipsnis

Pažeidžiami asmenys

Valstybės narės užtikrina, kad įgyvendinant šią direktyvą būtų
atsižvelgiama į specialiuosius pažeidžiamų įtariamųjų, kaltinamųjų ir
prašomų perduoti asmenų poreikius.

10 straipsnis

Duomenų ir ataskaitų teikimas

1.   Ne vėliau kaip 2021 m. gegužės 25 d., o po to – kas trejus metus
valstybės narės pateikia Komisijai turimus duomenis, rodančius, kaip
įgyvendinamos šioje direktyvoje nustatytos teisės.

2.   Ne vėliau kaip 2022 m. gegužės 25 d., o po to – kas trejus metus
Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šios direktyvos
įgyvendinimo ataskaitą. Savo ataskaitoje Komisija įvertina, kaip
įgyvendinta ši direktyva, kiek tai susiję su teise į teisinę pagalbą
vykstant baudžiamajam procesui ir vykstant Europos arešto orderio
vykdymo procedūroms.

11 straipsnis

Draudimas bloginti sąlygas

Jokia šios direktyvos nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti
teises ir procesines garantijas, kurios užtikrinamos pagal Chartiją,
EŽTK arba kitas susijusias tarptautinės teisės nuostatas, ar bet kurios
valstybės narės teisės nuostatas, kuriose numatoma aukštesnio lygio
apsauga, arba kaip nukrypstanti nuo jų.

12 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės
aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip 2019 m.
gegužės 25 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.

Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią
direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos
darymo tvarką nustato valstybės narės.

2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje
priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.

13 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje.

14 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.

Priimta Strasbūre 2016 m. spalio 26 d.

Europos Parlamento vardu

Pirmininkas

M. SCHULZ

Tarybos vardu

Pirmininkas

I. LESAY

------------------------------------------------------------------------

(1) <#ntc1-L_2016297LT.01000101-E0001>  OL C 226, 2014 7 16, p. 63
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2014:226:TOC>.

(2) <#ntc2-L_2016297LT.01000101-E0002>  2016 m. spalio 4 d. Europos
Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2016 m.
spalio 13 d. Tarybos sprendimas.

(3) <#ntc3-L_2016297LT.01000101-E0003>  2013 m. spalio 22 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/48/ES dėl teisės turėti advokatą
vykstant baudžiamajam procesui ir Europos arešto orderio vykdymo
procedūroms ir dėl teisės reikalauti, kad po laisvės atėmimo būtų
informuota trečioji šalis, ir teisės susisiekti su trečiaisiais
asmenimis ir konsulinėmis įstaigomis laisvės atėmimo metu (OL L 294,
2013 11 6, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2013:294:TOC>).

(4) <#ntc4-L_2016297LT.01000101-E0004>  2002 m. birželio 13 d. Tarybos
pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo
tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002 7 18, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2002:190:TOC>).

(5) <#ntc5-L_2016297LT.01000101-E0005>  OL C 295, 2009 12 4, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2009:295:TOC>.

(6) <#ntc6-L_2016297LT.01000101-E0006>  OL C 115, 2010 5 4, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2010:115:TOC>.

(7) <#ntc7-L_2016297LT.01000101-E0007>  2010 m. spalio 20 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/64/ES dėl teisės į vertimo žodžiu
ir raštu paslaugas baudžiamajame procese (OL L 280, 2010 10 26, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2010:280:TOC>).

(8) <#ntc8-L_2016297LT.01000101-E0008>  2012 m. gegužės 22 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/13/ES dėl teisės į informaciją
baudžiamajame procese (OL L 142, 2012 6 1, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2012:142:TOC>).

(9) <#ntc9-L_2016297LT.01000101-E0009>  2016 m. kovo 9 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo
prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme
aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016 3 11, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2016:065:TOC>).

(10) <#ntc10-L_2016297LT.01000101-E0010>  2016 m. gegužės 11 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/800 dėl procesinių garantijų
vaikams, kurie baudžiamajame procese yra įtariamieji ar kaltinamieji (OL
L 132, 2016 5 21, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2016:132:TOC>).

------------------------------------------------------------------------
