23.12.2015   

	

LT

	

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

	

L 336/1

------------------------------------------------------------------------

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA (ES) 2015/2436

2015 m. gruodžio 16 d.

valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti

(nauja redakcija)

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos
114 straipsnio 1 dalį,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams
parlamentams,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto
nuomonę (1) <#ntr1-L_2015336LT.01000101-E0001>,

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2)
<#ntr2-L_2015336LT.01000101-E0002>,

kadangi:

(1)

	

Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/95/EB (3)
<#ntr3-L_2015336LT.01000101-E0003> reikia padaryti pakeitimų. Dėl
aiškumo ta direktyva turėtų būti išdėstyta nauja redakcija;

(2)

	

Direktyva 2008/95/EB buvo suderintos svarbiausios materialinės prekių
ženklų teisės nuostatos, kurios, kaip buvo laikoma priimant direktyvą,
turėjo didžiausią tiesioginį poveikį vidaus rinkos veikimui, nes sudarė
kliūčių laisvam prekių judėjimui ir laisvei teikti paslaugas Sąjungoje;

(3)

	

prekių ženklų apsauga valstybėse narėse taikoma kartu su Sąjungos
lygmens apsauga, kurią suteikia Europos Sąjungos prekių ženklai (toliau
– ES prekių ženklai), kurie yra vieningo statuso ir galioja visoje
Sąjungoje, kaip nustatyta Tarybos reglamente (EB) Nr. 207/2009 (4)
<#ntr4-L_2015336LT.01000101-E0004>. Kartu egzistuojančios ir
subalansuotos nacionalinio ir Sąjungos lygmens prekių ženklų sistemos
yra Sąjungos požiūrio į intelektinės nuosavybės apsaugą pagrindas;

(4)

	

2008 m. liepos 16 d. priėmusi Komisijos komunikatą „Europos pramoninės
nuosavybės teisių strategija“, Komisija išsamiai įvertino, kaip
apskritai veikia prekių ženklų sistema visoje Europoje, įskaitant
Sąjungos ir nacionalinio lygmenų sistemas bei jų tarpusavio sąsajas;

(5)

	

2010 m. gegužės 25 d. išvadose dėl būsimo Europos Sąjungos prekių ženklų
sistemos patikslinimo Taryba paragino Komisiją pateikti pasiūlymus dėl
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 ir Direktyvos 2008/95/EB peržiūros.
Peržiūrint tą direktyvą, reikėtų numatyti priemones, kuriomis ji būtų
labiau suderinta su Reglamentu (EB) Nr. 207/2009, o dėl to sumažėtų
prekių ženklų sistemos skirtumų visoje Europoje, kartu išsaugant
nacionalinę prekių ženklų apsaugą kaip patrauklią galimybę pareiškėjams.
Atsižvelgiant į tai, turėtų būti užtikrintas papildomumu grindžiamas ES
prekių ženklų sistemos ir nacionalinių prekių ženklų sistemų ryšys;

(6)

	

2011 m. gegužės 24 d. komunikate „Intelektinės nuosavybės teisių
bendroji rinka“ Komisija padarė išvadą, kad suinteresuotieji subjektai
vis dažniau reikalauja greitesnių, kokybiškesnių, paprastesnių prekių
ženklų registracijos sistemų, kurios taip pat labiau derėtų, būtų
patogesnės, viešai prieinamos ir atitiktų technologinę pažangą; norint
patenkinti šiuos reikalavimus, prekių ženklų sistemą visoje Sąjungoje
reikia modernizuoti ir pritaikyti ją interneto amžiui;

(7)

	

šios direktyvos tikslu surengtos konsultacijos ir atlikti vertinimai
parodė, kad, nepaisant ankstesnio dalinio nacionalinės teisės aktų
suderinimo, tebėra sričių, kuriose tolesnis derinimas galėtų padaryti
teigiamą poveikį konkurencingumui ir ekonomikos augimui;

(8)

	

siekiant tikslo skatinti ir kurti gerai veikiančią vidaus rinką ir
sudaryti sąlygas lengviau įsigyti ir apsaugoti prekių ženklus Sąjungoje,
kad tai būtų naudinga Europos įmonių, visų pirma mažųjų ir vidutinių,
augimui ir konkurencingumui, būtina išplėsti Direktyva 2008/95/EB
užtikrintą ribotą derinimo sritį ir suderinti kitus aspektus, susijusius
su materialine prekių ženklų teise, reglamentuojančia prekių ženklus,
kurie saugomi juos įregistruojant pagal Reglamentą (EB) Nr. 207/2009;

(9)

	

kad visoje Sąjungoje prekių ženklus būtų lengviau įregistruoti ir
administruoti, būtina suderinti ne tik materialinės teisės nuostatas,
bet ir procedūrines taisykles. Todėl reikėtų suderinti pagrindines
valstybių narių ir ES prekių ženklų sistemos procedūrines taisykles
prekių ženklų registracijos srityje. Pakanka nustatyti bendruosius pagal
nacionalinę teisę reglamentuojamų procedūrų principus, paliekant
valstybėms narėms teisę nustatyti konkretesnes taisykles;

(10)

	

labai svarbu užtikrinti, kad įregistruoti prekių ženklai būtų vienodai
apsaugoti pagal visų valstybių narių teisines sistemas. Atsižvelgiant į
tai, kad Sąjungoje reputaciją turintiems ES prekių ženklams suteikiama
plataus masto apsauga, plataus masto apsauga nacionaliniu lygmeniu taip
pat turėtų būti suteikiama visiems įregistruotiems prekių ženklams,
turintiems reputaciją atitinkamoje valstybėje narėje;

(11)

	

ši direktyva turėtų neatimti iš valstybių narių teisės toliau suteikti
apsaugą prekių ženklams, į kuriuos teisės įgytos juos naudojant, tačiau
turėtų į juos atsižvelgti tik įvertinant jų santykį su registravimo būdu
įgytais prekių ženklais;

(12)

	

šio teisės aktų suderinimo tikslams pasiekti reikia, kad įregistruoto
prekių ženklo įgijimo bei jo išlaikymo sąlygos visose valstybėse narėse
būtų iš esmės vienodos;

(13)

	

dėl to būtina išvardyti žymenų, galinčių sudaryti prekių ženklus,
pavyzdžius su sąlyga, jog tokie žymenys gali atskirti vienos įmonės
prekes ar paslaugas nuo kitų įmonių prekių ar paslaugų. Norint
įgyvendinti prekių ženklų registravimo sistemos tikslus, būtent
užtikrinti teisinį tikrumą ir patikimą administravimą, taip pat svarbu
reikalauti, kad žymenį būtų galima pavaizduoti tokiu būdu, kuris būtų
aiškus, tikslus, savarankiškas, lengvai pasiekiamas, suprantamas,
pastovus ir objektyvus. Todėl žymenį turėtų būti leidžiama vaizduoti bet
kokiu tinkamu pavidalu naudojant visuotinai prieinamas technologijas ir
todėl nebūtinai grafinėmis priemonėmis, jei pakankamai patikimai
užtikrinama, kad būtų pasiektas minėtas tikslas;

(14)

	

be to, turėtų būti pateiktas baigtinis atsisakymo registruoti prekių
ženklą arba jo negaliojimo pagrindų, įskaitant jokio skiriamojo požymio
nebuvimą arba prieštaravimą tarp prekių ženklo ir ankstesnių teisių,
sąrašas, net jeigu kai kuriuos iš tų pagrindų valstybės narės gali
pasirinkti savo nuožiūra ir dėl to turėtų galėti juos palikti arba
numatyti savo teisės aktuose;

(15)

	

siekiant užtikrinti, kad visoje Sąjungoje nagrinėjant absoliučius ir
santykinius atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindus Sąjungos
teisės aktais ir nacionaline teise užtikrinamas geografinių nuorodų
apsaugos lygis būtų taikomas vienodai ir išsamiai, šioje direktyvoje
reikėtų numatyti tokias pačias su geografinėmis nuorodomis susijusias
nuostatas, kokios numatytos Reglamente (EB) Nr. 207/2009. Be to,
tikslinga užtikrinti, kad absoliučių pagrindų taikymo sritis būtų
išplėsta taip pat įtraukiant tradicinių terminų, naudojamų vynui
apibūdinti, ir garantuotų tradicinių gaminių apsaugą;

(16)

	

apsauga, suteikiama įregistruotu prekių ženklu, kurio funkcija visų
pirma yra prekių ženklu garantuoti kilmę, turėtų būti absoliuti esant
tapatumui tarp ženklo ir atitinkamo žymens bei prekių ar paslaugų.
Apsauga taip pat turėtų būti suteikiama ir esant ženklo panašumui į
žymenį ir prekių arba paslaugų panašumui. Būtina pateikti panašumo
koncepcijos išaiškinimą, siejant tai su tikimybe suklaidinti. Tikimybė
suklaidinti, kurios įvertinimas priklauso nuo daugelio elementų, visų
pirma nuo prekių ženklo atpažinimo rinkoje, nuo asociacijos, kuri gali
būti padaryta su naudojamu ar įregistruotu žymeniu, nuo prekių ženklo
bei žymens ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo laipsnio, turėtų
lemti specialias tokios apsaugos sąlygas. Būdai, kuriais gali būti
nustatoma tikimybė suklaidinti, visų pirma įrodinėjimo pareiga tuo
atžvilgiu, turėtų būti reglamentuojami nacionalinėmis procedūrinėmis
taisyklėmis, kurioms ši direktyva neturėtų daryti įtakos;

(17)

	

siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir visišką suderinamumą su
prioriteto principu, pagal kurį įregistruotas ankstesnis prekių ženklas
turi pirmenybę prieš vėliau įregistruotus prekių ženklus, reikia
numatyti, kad užtikrinant prekių ženklu suteikiamas teises nebūtų
daromas poveikis savininkų teisėms, įgytoms iki prekių ženklo paraiškos
padavimo ar prioriteto datos. Toks požiūris atitinka 1994 m. balandžio
15 d. Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su
prekyba (toliau – TRIPS sutartis), 16 straipsnio 1 dalį;

(18)

	

tikslinga numatyti, kad teisių į prekių ženklą pažeidimas gali būti
nustatytas tik tuomet, jei padaroma išvada, kad teises pažeidžiantis
ženklas ar žymuo naudojamas vykdant komercinę veiklą siekiant atskirti
prekes ar paslaugas. Žymens naudojimui kitai paskirčiai nei siekiant
atskirti prekes ar paslaugas turėtų būti taikomos nacionalinės teisės
nuostatos;

(19)

	

teisių į prekių ženklą pažeidimo koncepcija taip pat turėtų apimti tokio
žymens kaip prekybinis pavadinimas ar panašios nuorodos naudojimą, jei
tokiu naudojimu siekiama atskirti prekes ar paslaugas;

(20)

	

siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir visišką suderinamumą su
konkrečiais Sąjungos teisės aktais, tikslinga numatyti, kad prekių
ženklo savininkas turėtų turėti teisę uždrausti trečiajai šaliai naudoti
žymenį lyginamojoje reklamoje, kai tokia lyginamoji reklama prieštarauja
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/114/EB (5)
<#ntr5-L_2015336LT.01000101-E0005>;

(21)

	

siekiant stiprinti prekių ženklų apsaugą ir efektyviau kovoti su
klastojimu bei vadovaujantis valstybių narių tarptautiniais
įsipareigojimais Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO)
sistemoje, visų pirma pagal Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir
prekybos V straipsnį dėl tranzito laisvės, o generinių vaistų atveju –
pagal 2001 m. lapkričio 14 d. Dohos PPO ministrų konferencijoje priimtą
Deklaraciją dėl TRIPS sutarties ir visuomenės sveikatos, prekių ženklo
savininkas turėtų turėti teisę uždrausti trečiosioms šalims vykdant
komercinę veiklą įvežti prekes į valstybę narę, kurioje prekių ženklas
įregistruotas, ten jų neišleidžiant į apyvartą, kai tokios prekės
įvežamos iš trečiųjų šalių ir be leidimo yra pažymėtos prekių ženklu,
kuris yra tapatus arba iš esmės tapatus tokioms prekėms įregistruotam
prekių ženklui;

(22)

	

šiuo tikslu prekių ženklų savininkams turėtų būti leistina užkirsti
kelią teises pažeidžiančių prekių įvežimui ir jų pateikimui visoms
muitinės procedūroms, įskaitant visų pirma tranzitą, perkrovimą,
sandėliavimą, įvežimą į laisvąsias zonas, laikinąjį saugojimą, laikinąjį
įvežimą perdirbti ar laikinąjį įvežimą, taip pat ir tuo atveju, kai
tokios prekės nėra skirtos pateikti atitinkamos valstybės narės rinkai.
Atlikdamos muitinį tikrinimą muitinės įstaigos turėtų naudotis
įgaliojimais ir procedūromis, nustatytais Europos Parlamento ir Tarybos
reglamente (ES) Nr. 608/2013 (6) <#ntr6-L_2015336LT.01000101-E0006>,
taip pat ir teisių turėtojų prašymu. Visų pirma muitinės įstaigos turėtų
atlikti atitinkamus tikrinimus remdamosi rizikos analizės kriterijais;

(23)

	

siekiant suderinti poreikį užtikrinti veiksmingą prekių ženklų teisių
užtikrinimą ir būtinybę išvengti trukdymo laisvai prekybai teisėtomis
prekėmis, prekių ženklo savininko teisės turėtų nustoti galioti, kai
teisminėje ar kitoje institucijoje, kuri yra kompetentinga priimti
sprendimą iš esmės dėl to, ar buvo pažeistos įregistruoto prekių ženklo
teisės, pradėto tyrimo metu deklarantas ar prekių turėtojas gali
įrodyti, kad įregistruoto prekių ženklo savininkas neturi teisės
uždrausti pateikti prekes rinkai galutinės paskirties šalyje;

(24)

	

Reglamento (ES) Nr. 608/2013 28 straipsnyje numatyta, kad tais atvejais,
kai, inter alia, vėliau nustatoma, jog atitinkamos prekės nepažeidžia
intelektinės nuosavybės teisės, teisių turėtojas atsako už prekių
turėtojo patirtą žalą;

(25)

	

turėtų būti imtasi tinkamų priemonių siekiant užtikrinti sklandų
generinių vaistų tranzitą. Tarptautinių nepatentuotų pavadinimų (toliau
– INN), kaip į vaistinių preparatų sudėtį įeinančių veikliųjų medžiagų
visuotinai pripažintų bendrinių pavadinimų, požiūriu labai svarbu
tinkamai atsižvelgti į esamus apribojimus prekių ženklo teisių
poveikiui. Todėl prekių ženklo savininkas neturėtų turėti teisės,
remdamasis į vaistų sudėtį įeinančios veikliosios medžiagos INN ir
prekių ženklo panašumais, užkirsti kelią trečiajai šaliai įvežti prekes
į valstybę narę, kurioje prekių ženklas įregistruotas, ten neišleidžiant
jų į laisvą apyvartą;

(26)

	

tam, kad įregistruotų prekių ženklų savininkai turėtų galimybę
efektyviau kovoti su klastojimu, jiems turėtų būti suteikta teisė
uždrausti teises pažeidžiančiu prekių ženklu žymėti prekes ir atlikti
tam tikrus parengiamuosius veiksmus prieš tokį žymėjimą;

(27)

	

prekių ženklu suteikiamos išimtinės teisės neturėtų suteikti savininkui
teisės uždrausti trečiosioms šalims naudoti žymenis ar nuorodas, jeigu
jie naudojami teisingai, taigi – laikantis sąžiningos pramoninės ir
komercinės veiklos praktikos. Tam, kad būtų sukurtos vienodos sąlygos
prekybiniams pavadinimams ir prekių ženklams, atsižvelgiant į tai, kad
prekybiniams pavadinimams dažnai suteikiama neribota apsauga vėlesnių
prekių ženklų atžvilgiu, turėtų būti laikoma, kad toks naudojimas apima
tik trečiosios šalies asmenvardžio naudojimą. Tokiu naudojimu taip pat
turėtų būti leidžiama naudoti aprašomuosius arba skiriamųjų požymių
neturinčius žymenis ar bendrai nuorodas. Be to, savininkui neturėtų būti
suteikta teisė uždrausti teisingai ir sąžiningai naudoti ženklą siekiant
identifikuoti ar nurodyti prekes ar paslaugas kaip savininko prekes ar
paslaugas. Trečiosioms šalims naudojant prekių ženklą siekiant atkreipti
vartotojų dėmesį į perparduodamas originalias prekes, kurias iš pradžių
pardavė prekių ženklo savininkas arba kurios buvo parduodamos su jo
leidimu Sąjungoje, toks naudojimas turėtų būtų laikomas teisingu, jei
jis tuo pačiu metu atitinka sąžiningą pramoninės ir komercinės veiklos
praktiką. Trečiosioms šalims naudojant prekių ženklą meninės raiškos
tikslu, toks naudojimas turėtų būtų laikomas teisingu, jei jis tuo pačiu
metu atitinka sąžiningą pramoninės ir komercinės veiklos praktiką. Be
to, ši direktyva turėtų būti taikoma taip, kad būtų užtikrinta
visapusiška pagarba pagrindinėms teisėms ir laisvėms, visų pirma
saviraiškos laisvei;

(28)

	

laisvo prekių judėjimo principas reiškia, kad prekių ženklo savininkas
neturėtų turėti teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti prekių ženklą
žymėti prekėms, kurios jo paties ar jo sutikimu buvo išleistos į
apyvartą Sąjungoje pažymėtos tuo prekių ženklu, išskyrus atvejus, kai
dėl teisėtų priežasčių savininkas prieštarauja tolesniam prekių
komercializavimui;

(29)

	

siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, svarbu numatyti, kad, nedarant
poveikio jo, kaip ankstesnio prekių ženklo savininko, interesams, jis
nebegali reikalauti prekių ženklo pripažinimo negaliojančiu ar
prieštarauti už jo prekių ženklą vėlesnio prekių ženklo, apie kurį jis
žinojo pakankamai ilgą laiką ir jo naudojimui neprieštaravo, naudojimui,
išskyrus atvejus, kai paraiška vėlesniam prekių ženklui buvo paduota
turint nesąžiningų ketinimų;

(30)

	

siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir apsaugoti teisėtai įgytas prekių
ženklų teises, tikslinga ir būtina numatyti, kad, nedarant poveikio
principui, pagal kurį vėlesnio prekių ženklo teisėmis negalima
pasinaudoti ankstesnio prekių ženklo atžvilgiu, ankstesnių prekių ženklų
savininkai neturėtų turėti teisės pasiekti, kad vėlesnis prekių ženklas
būtų neregistruojamas arba kad jis būtų pripažintas negaliojančiu, arba
prieštarauti vėlesnio prekių ženklo naudojimui, jei vėlesnis prekių
ženklas buvo įgytas tuo metu, kai ankstesnis prekių ženklas galėjo būti
pripažintas negaliojančiu arba panaikintas, pavyzdžiui, dėl to, kad jis
dar nebuvo įgijęs skiriamojo požymio dėl naudojimo, arba jei ankstesnio
prekių ženklo teisėmis nebuvo galima pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo
atžvilgiu, nes nebuvo tenkinamos būtinos sąlygos, pavyzdžiui, kai
ankstesnis prekių ženklas dar nebuvo įgijęs reputacijos;

(31)

	

prekių ženklai atitinka savo paskirtį, t. y. atskiria prekes ar
paslaugas ir suteikia galimybę vartotojams priimti informacija pagrįstus
sprendimus, tik tuomet, kai jie faktiškai naudojami rinkoje. Naudojimo
reikalavimas taip pat būtinas siekiant sumažinti bendrą Sąjungoje
įregistruotų ir saugomų prekių ženklų skaičių ir atitinkamai tarp jų
iškylančių prieštaravimų skaičių. Todėl labai svarbu reikalauti, kad
įregistruoti prekių ženklai būtų faktiškai naudojami žymėti prekėms ar
paslaugoms, kurioms jie įregistruoti, arba, jeigu jie tuo būdu
nenaudojami penkerius metus nuo registravimo procedūros užbaigimo datos,
juos būtų galima panaikinti;

(32)

	

todėl įregistruotas prekių ženklas turėtų būti saugomas tik tuomet, jei
jis faktiškai naudojamas, o įregistruotas ankstesnis prekių ženklas
neturėtų suteikti teisės jo savininkui prieštarauti vėlesniam prekių
ženklui ar pripažinti jį negaliojančiu, jei tas savininkas savo prekių
ženklo iš tikrųjų nenaudojo. Be to, valstybės narės turėtų nustatyti,
kad prekių ženklas negali būti sėkmingai panaudotas teisių pažeidimo
byloje, jeigu pateikus prašymą nustatyta, kad prekių ženklas galėtų būti
panaikintas, arba, jei ieškinys pareikštas dėl vėlesnės teisės, kad
prekių ženklas galėjo būti panaikintas tuo metu, kai buvo įgyta vėlesnė
teisė;

(33)

	

tikslinga numatyti, kad tuo atveju, jeigu buvo prašoma pripažinti ES
prekių ženklo pirmenybę nacionalinio ženklo arba prekių ženklo,
įregistruoto pagal tarptautinius susitarimus, galiojančius valstybėje
narėje, pagrindu, ir ženklo, kuris suteikia pagrindą prašyti pripažinti
pirmenybę, vėliau buvo atsisakyta arba jo galiojimo trukmei buvo leista
pasibaigti, to ženklo galiojimą vis dar galima ginčyti. Tokia galimybe
turėtų būti įmanoma pasinaudoti tik tokiose situacijose, kai ženklas
galėjo būti pripažintas negaliojančiu arba panaikintas tuo metu, kai jis
buvo išbrauktas iš registro;

(34)

	

aiškumo sumetimais ir siekiant Sąjungoje palengvinti prekių ženklų
naudojimą komerciniais tikslais, taisyklės, taikomos prekių ženklams
kaip nuosavybės objektams, turėtų būti tinkamu lygiu suderintos su ES
prekių ženklams jau taikomomis taisyklėmis ir turėtų apimti taisykles
dėl perleidimo ir perdavimo, licencijavimo, daiktinių teisių ir
išieškojimų vykdymo procese;

(35)

	

paaiškėjo, kad kolektyviniai prekių ženklai – naudinga tam tikrų bendrų
savybių turinčių prekių ar paslaugų reklamos priemonė. Todėl
nacionaliniams kolektyviniams prekių ženklams tikslinga taikyti
taisykles, kurios būtų panašios į Europos Sąjungos kolektyviniams
ženklams taikomas taisykles;

(36)

	

siekiant sudaryti geresnes ir paprastesnes sąlygas naudotis prekių
ženklų apsauga ir padidinti teisinį tikrumą bei nuspėjamumą, prekių
ženklų registravimo procedūra valstybėse narėse turėtų būti veiksminga,
skaidri ir pagrįsta taisyklėmis, panašiomis į ES prekių ženklams
taikomas taisykles;

(37)

	

siekiant užtikrinti teisinį tikrumą dėl prekių ženklų teisių apimties ir
sudaryti paprastesnes sąlygas naudotis prekių ženklų apsauga, prekių
ženklo paraiškoje nurodytų prekių ir paslaugų nurodymas ir
klasifikavimas turėtų būti atliekamas pagal tokias pačias taisykles
visose valstybėse narėse, ir tos taisyklės turėtų būti suderintos su ES
prekių ženklams taikomomis taisyklėmis. Kad kompetentingos institucijos
ir ekonominės veiklos vykdytojai galėtų nustatyti prašomos prekių ženklo
apsaugos mastą remdamiesi vien paraiška, prekės ir paslaugos turėtų būti
nurodytos pakankamai aiškiai ir tiksliai. Vartojami bendrieji terminai
turėtų būti aiškinami kaip apimantys tik tas prekes ir paslaugas, kurias
aiškiai žymi pažodine reikšme vartojamas terminas. Dėl aiškumo ir
teisinio tikrumo valstybių narių centrinės pramoninės nuosavybės
tarnybos ir Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyba,
bendradarbiaudamos tarpusavyje, turėtų stengtis sudaryti sąrašą, kuriame
parodoma jų atitinkama administracinė praktika prekių ir paslaugų
klasifikavimo srityje;

(38)

	

siekdamos užtikrinti efektyvią prekių ženklų apsaugą, valstybės narės
turėtų nustatyti veiksmingą administracinę protesto procedūrą, kuri
leistų bent jau ankstesnio prekių ženklo teisių savininkui ir bet kuriam
asmeniui, pagal atitinkamą teisę įgaliotam naudotis su saugoma kilmės
vietos nuoroda ar geografine nuoroda susijusiomis teisėmis,
užprotestuoti prekių ženklo paraiškos registraciją. Be to, norėdamos
suteikti veiksmingų priemonių prekių ženklams panaikinti ar pripažinti
juos negaliojančiais, valstybės narės turėtų numatyti administracinę
prekių ženklų panaikinimo ar pripažinimo negaliojančiais procedūrą per
ilgesnį perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpį, būtent septynerius
metus, nuo šios direktyvos įsigaliojimo;

(39)

	

pageidautina, kad valstybių narių centrinės pramoninės nuosavybės
tarnybos ir Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyba bendradarbiautų
tarpusavyje ir su Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba
visose prekių ženklų registravimo ir administravimo srityse, siekdamos
skatinti praktikos ir priemonių konvergenciją, kaip antai kuriant ir
atnaujinant konsultacijoms ir paieškai skirtas bendras ar sujungtas
duomenų bazes ir portalus. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti,
kad jų tarnybos bendradarbiautų tarpusavyje ir su Europos Sąjungos
intelektinės nuosavybės tarnyba visose kitose jų veiklos srityse, kurios
yra svarbios prekių ženklų apsaugai Sąjungoje;

(40)

	

ši direktyva neturėtų panaikinti galimybės prekių ženklams taikyti kitas
nei prekių ženklų valstybių narių teisės aktų nuostatas, kaip antai
nuostatas, reguliuojančias nesąžiningą konkurenciją, civilinę atsakomybę
arba vartotojų teisių apsaugą;

(41)

	

valstybėms narėms privaloma laikytis Paryžiaus konvencijos dėl
pramoninės nuosavybės apsaugos (toliau – Paryžiaus konvencija) ir TRIPS
sutarties. Būtina, kad ši direktyva visiškai atitiktų tos konvencijos ir
tos sutarties nuostatas. Ši direktyva neturėtų turėti įtakos ta
konvencija ir ta sutartimi numatytiems valstybių narių įsipareigojimams.
Prireikus turėtų būti taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
351 straipsnio antra pastraipa;

(42)

	

kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. skatinti ir kurti gerai veikiančią
vidaus rinką ir sudaryti sąlygas lengviau registruoti, administruoti ir
apsaugoti prekių ženklus Sąjungoje, kad tai būtų naudinga augimui ir
konkurencingumui, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl jos
masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu,
laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto
subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame
straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama
to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;

(43)

	

Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB (7)
<#ntr7-L_2015336LT.01000101-E0007> reglamentuoja asmens duomenų
tvarkymą, kuris valstybėse narėse atliekamas įgyvendinant šią direktyvą;

(44)

	

vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB)
Nr. 45/2001 (8) <#ntr8-L_2015336LT.01000101-E0008> 28 straipsnio
2 dalimi buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros
pareigūnu; jis pateikė nuomonę 2013 m. liepos 11 d.;

(45)

	

pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti
tomis nuostatomis, kurios iš esmės skiriasi nuo ankstesnės direktyvos
nuostatų. Pareiga perkelti nepakeistas nuostatas atsiranda pagal
anksčiau priimtą direktyvą;

(46)

	

ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms pagal
Direktyvą 2008/95/EB, susijusioms su Tarybos direktyvos 89/104/EEB (9)
<#ntr9-L_2015336LT.01000101-E0009> perkėlimo į nacionalinę teisę
terminu, kaip nustatyta Direktyvos 2008/95/EB I priedo B dalyje,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Taikymo sritis

Ši direktyva taikoma kiekvienam prekes ar paslaugas žyminčiam prekių
ženklui, kuris yra įregistruotas arba dėl kurio paduota paraiška jį
įregistruoti valstybėje narėje kaip individualų prekių ženklą, garantinį
ar sertifikavimo ženklą arba kolektyvinį ženklą, arba kuris yra
įregistruotas arba dėl kurio registracijos paduota paraiška Beniliukso
intelektinės nuosavybės tarnyboje arba kuris yra valstybėje narėje
galiojančios tarptautinės registracijos objektas.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

a)   tarnyba– valstybės narės centrinė pramoninės nuosavybės tarnyba
arba Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyba, kuriai pavesta
registruoti prekių ženklus;

b)   registras– tarnybos tvarkomas prekių ženklų registras.

2 SKYRIUS

MATERIALINĖ PREKIŲ ŽENKLŲ TEISĖ

1 SKIRSNIS

Žymenys, galintys sudaryti prekių ženklą

3 straipsnis

Žymenys, galintys sudaryti prekių ženklą

Prekių ženklas gali būti sudarytas iš bet kokių žymenų, visų pirma iš
žodžių, įskaitant asmenvardžius, ar piešinių, raidžių, skaitmenų,
spalvų, išorinės prekių ar prekių pakuotės formos arba garsų, su sąlyga,
kad tokie žymenys leidžia:

a)

	

atskirti vienos įmonės prekes arba paslaugas nuo kitų įmonių prekių arba
paslaugų ir

b)

	

juos vaizduoti registre tokiu būdu, kad kompetentingos institucijos ir
visuomenė galėtų aiškiai ir tiksliai nustatyti jo savininkui suteiktos
apsaugos objektą.

2 SKIRSNIS

Atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

4 straipsnis

Absoliutūs atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

1.   Toliau išvardyti objektai neregistruojami arba, jeigu įregistruoti,
jie gali būti pripažinti negaliojančiais:

a)

	

žymenys, negalintys sudaryti prekių ženklo;

b)

	

prekių ženklai, neturintys jokių skiriamųjų požymių;

c)

	

prekių ženklai, sudaryti tiktai iš tokių žymenų arba nuorodų, kurie
prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui,
paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo ar
paslaugos suteikimo laikui, arba kitoms prekių ar paslaugų
charakteristikoms;

d)

	

prekių ženklai, sudaryti tiktai iš tokių žymenų arba nuorodų, kurie
dabartinėje kalboje arba sąžiningoje ir nusistovėjusioje prekybos
praktikoje yra tapę bendriniais;

e)

	

žymenys, susidedantys vien tik iš:

i)

	

formos ar kitų charakteristikų, kurias nulemia pačių prekių rūšis;

ii)

	

prekių formos ar kitų charakteristikų, būtinų techniniam rezultatui gauti;

iii)

	

formos ar kitų charakteristikų, kurios prekėms suteikia esminę vertę;

f)

	

prekių ženklai, kurie prieštarauja viešajai tvarkai arba
nusistovėjusiems moralės principams;

g)

	

prekių ženklai, kurie gali suklaidinti visuomenę, pavyzdžiui, dėl prekių
ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės;

h)

	

prekių ženklai, kurių įregistravimui kompetentingos institucijos nebuvo
davusios sutikimo ir kuriuos pagal Paryžiaus konvencijos 6ter straipsnį
turi būti atsisakyta registruoti arba kurie turi būti pripažinti
negaliojančiais;

i)

	

prekių ženklai, kurie yra neregistruojami pagal Sąjungos teisės aktus
arba atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę ar tarptautinius
susitarimus, kurių šalis yra Sąjunga ar atitinkama valstybė narė, pagal
kuriuos numatyta kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga;

j)

	

prekių ženklai, kurie yra neregistruojami pagal Sąjungos teisės aktus ar
tarptautinius susitarimus, kurių šalis yra Sąjunga, pagal kuriuos
numatyta tradicinių terminų, naudojamų vynui apibūdinti, apsauga;

k)

	

prekių ženklai, kurie yra neregistruojami pagal Sąjungos teisės aktus ar
tarptautinius susitarimus, kurių šalis yra Sąjunga, pagal kuriuos
numatyta garantuotų tradicinių gaminių apsauga;

l)

	

prekių ženklai, kurie yra sudaryti iš ankstesnio augalų veislės
pavadinimo, įregistruoto pagal Sąjungos teisės aktus arba atitinkamos
valstybės narės nacionalinę teisę ar tarptautinius susitarimus, kurių
šalis yra Sąjunga ar atitinkama valstybė narė, kuriais numatoma augalų
veislių teisių apsauga, arba kuriuose atkartojami esminiai jų elementai,
ir kurie yra susiję su tų pačių arba glaudžiai susijusių rūšių augalų
veislėmis.

2.   Prekių ženklas gali būti pripažintas negaliojančiu, jeigu paraišką
įregistruoti prekių ženklą pareiškėjas padavė turėdamas nesąžiningų
ketinimų. Bet kuri valstybė narė taip pat gali numatyti, kad toks prekių
ženklas nebus registruojamas.

3.   Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad prekių ženklas nebus
registruojamas arba, jeigu įregistruotas, jis bus pripažintas
negaliojančiu, jeigu ir tokia apimtimi, kiek:

a)

	

to prekių ženklo naudojimas gali būti uždraustas vadovaujantis
atitinkamos valstybės narės ar Sąjungos kitų teisės aktų nei prekių
ženklų teisės aktai nuostatomis;

b)

	

prekių ženkle yra didelę simbolinę vertę turintis žymuo, ypač jeigu tai
religinis simbolis;

c)

	

prekių ženkle yra kitokių nei Paryžiaus konvencijos 6ter straipsnyje
nurodytų ir reikšmingų visuomenei ženklų, emblemų ir herbų, išskyrus
atvejus, kai kompetentinga institucija valstybės narės teisėje numatyta
tvarka yra davusi sutikimą jų įregistravimui.

4.   Prekių ženklo registruoti 1 dalies b, c arba d punktuose nurodyta
tvarka neatsisakoma, jeigu iki paraiškos įregistruoti padavimo datos
prekių ženklas dėl jo naudojimo įgijo skiriamąjį požymį. Prekių ženklas
nepripažįstamas negaliojančiu dėl tų pačių priežasčių, jeigu iki prašymo
pripažinti negaliojančiu padavimo datos prekių ženklas dėl jo naudojimo
įgijo skiriamąjį požymį.

5.   Bet kuri valstybė narė gali numatyti, jog 4 dalis bus taikoma ir
tada, kai skiriamasis požymis buvo įgytas po paraiškos įregistruoti
padavimo datos, bet iki įregistravimo datos.

5 straipsnis

Santykiniai atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai

1.   Prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, jis gali
būti pripažintas negaliojančiu, jeigu:

a)

	

jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ir paslaugos,
kurioms jis yra pareikštas įregistruoti arba yra įregistruotas, yra
tapačios prekėms arba paslaugoms, kurioms ankstesnis prekių ženklas yra
saugomas;

b)

	

dėl savo tapatumo ar panašumo į ankstesnį prekių ženklą ir dėl prekių ar
paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, tapatumo ar panašumo yra
tikimybė suklaidinti dalį visuomenės; tikimybė suklaidinti apima
tikimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.

2.   1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:

a)

	

toliau išvardytų rūšių prekių ženklus, kurių paraiškos įregistruoti
padavimo data yra ankstesnė už paraiškos įregistruoti prekių ženklą
padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į tiems prekių ženklams prašomus
suteikti prioritetus:

i)

	

ES prekių ženklus;

ii)

	

atitinkamoje valstybėje narėje arba, jeigu kalbama apie Belgiją,
Liuksemburgą ar Nyderlandus, – Beniliukso intelektinės nuosavybės
tarnyboje įregistruotus prekių ženklus;

iii)

	

pagal atitinkamoje valstybėje narėje galiojančius tarptautinius
susitarimus įregistruotus prekių ženklus;

b)

	

ES prekių ženklus, kuriems pagal Reglamentą (EB) Nr. 207/2009 teisėtai
prašoma suteikti pirmenybę remiantis a punkto ii ir iii papunkčiuose
nurodytu prekių ženklu, net jeigu pastarojo prekių ženklo buvo
atsisakyta arba leista pasibaigti jo galiojimo laikui;

c)

	

a ir b punktuose nurodytų prekių ženklų paraiškas priklausomai nuo jų
įregistravimo;

d)

	

prekių ženklus, kurie paraiškos įregistruoti prekių ženklą padavimo datą
arba, kai tinkama, prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti
prekių ženklą datą yra plačiai žinomi atitinkamoje valstybėje narėje,
kai žodžiai „plačiai žinomi“ vartojami Paryžiaus konvencijos 6bis
straipsnio prasme.

3.   Be to, prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas,
jis gali būti pripažintas negaliojančiu, jeigu:

a)

	

jis yra tapatus ar panašus į ankstesnį prekių ženklą, nepriklausomai nuo
to, ar prekės arba paslaugos, kurioms jis yra pareikštas įregistruoti
arba kurioms jis yra įregistruotas, yra tapačios, panašios ar nėra
panašios į tas prekes ar paslaugas, kurioms buvo įregistruotas
ankstesnis prekių ženklas, jeigu ankstesnis prekių ženklas turi
reputaciją valstybėje narėje, kurioje paduota registracijos paraiška ar
kurioje registruotas prekių ženklas, arba, ES prekių ženklo atveju, turi
reputaciją Sąjungoje ir dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo be tinkamos
priežasties atsirastų galimybė nesąžiningai pasinaudoti ankstesnio
prekių ženklo privalumais arba pažeisti jo skiriamuosius požymius ar
pakenkti jo reputacijai;

b)

	

prekių ženklo savininko atstovas ar patikėtinis savo vardu be savininko
leidimo paduoda paraišką įregistruoti prekių ženklą, išskyrus atvejus,
kai atstovas ar patikėtinis pagrindžia savo veiksmus;

c)

	

ir tokia apimtimi, kokia pagal Sąjungos teisės aktus arba atitinkamos
valstybės narės teisę, kurioje numatyta kilmės vietos nuorodų ir
geografinių nuorodų apsauga:

i)

	

paraiška dėl kilmės vietos nuorodos ar geografinės nuorodos jau buvo
pateikta pagal Sąjungos teisės aktus arba atitinkamos valstybės narės
teisę iki paraiškos įregistruoti prekių ženklą padavimo datos arba iki
prašymo suteikti prioritetą paraiškai datos, atsižvelgiant į jos vėlesnę
registraciją;

ii)

	

ta kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda suteikia asmeniui, pagal
atitinkamą teisės aktą įgaliotam naudotis su jomis susijusiomis
teisėmis, teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.

4.   Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad prekių ženklas nebus
registruojamas arba, jeigu įregistruotas, jis bus pripažintas
negaliojančiu, jeigu ir tokia apimtimi, kiek:

a)

	

teisės į vykdant komercinę veiklą naudojamą neregistruotą prekių ženklą
arba į kitą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti vėlesnį prekių
ženklą padavimo datos arba iki datos, kai buvo kreiptasi dėl prioriteto
suteikimo paraiškai įregistruoti vėlesnį prekių ženklą, ir tas
neįregistruotas prekių ženklas ar kitas žymuo suteikia jo savininkui
teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą;

b)

	

prekių ženklo naudojimas gali būti uždraustas dėl ankstesnių kitų nei
2 dalyje ir šios dalies a punkte nurodytų teisių, visų pirma dėl:

i)

	

teisės į vardą;

ii)

	

teisės į asmens atvaizdą;

iii)

	

autorių teisių;

iv)

	

pramoninės nuosavybės teisių;

c)

	

prekių ženklas gali būti supainiotas su ankstesniu prekių ženklu, kuris
saugomas užsienyje, jeigu paraiškos padavimo datą pareiškėjas elgėsi
nesąžiningai.

5.   Valstybės narės užtikrina, kad, esant atitinkamoms aplinkybėms,
nebūtų įpareigojimo atsisakyti įregistruoti prekių ženklą arba jį
pripažinti negaliojančiu, jeigu ankstesnio prekių ženklo ar kitos
ankstesnės teisės savininkas sutinka su vėlesnio prekių ženklo
įregistravimu.

6.   Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad, nukrypstant nuo
1–5 dalių, iki Direktyvą 89/104/EEB įgyvendinančių nuostatų įsigaliojimo
datos numatyti atsisakymo registruoti arba pripažinimo negaliojančiu
pagrindai toje valstybėje narėje bus taikomi prekių ženklams, kurių
paraiškos buvo paduotos iki tos datos.

6 straipsnis

Prekių ženklo pripažinimas negaliojančiu arba panaikinimas a posteriori

Jeigu prašoma pripažinti ES prekių ženklo pirmenybę nacionalinio prekių
ženklo arba prekių ženklo, įregistruoto pagal valstybėje narėje
galiojančius tarptautinius susitarimus, kurio buvo atsisakyta arba kurio
galiojimo trukmei buvo leista pasibaigti, pagrindu, prekių ženklo,
kuriuo grindžiamas prašymas dėl pirmenybės, negaliojimas arba
panaikinimas gali būti nustatytas a posteriori, jeigu ženklą buvo galima
pripažinti negaliojančiu arba panaikinti tuo metu, kai ženklo buvo
atsisakyta arba jo galiojimo trukmei buvo leista pasibaigti. Tokiu
atveju pirmenybė nustoja galioti.

7 straipsnis

Atsisakymo registruoti prekių ženklą ar jo pripažinimo negaliojančiu tik
tam tikroms prekėms ar paslaugoms pagrindai

Jeigu atsisakymo registruoti prekių ženklą ar jo pripažinimo
negaliojančiu pagrindai egzistuoja tik tam tikrų prekių ar paslaugų,
kurioms tas prekių ženklas pareikštas įregistruoti arba įregistruotas,
atžvilgiu, atsisakymas registruoti ar pripažinimas negaliojančiu
taikomas tik toms prekėms ar paslaugoms.

8 straipsnis

Ankstesnio prekių ženklo skiriamųjų požymių ar reputacijos nebuvimas,
trukdantis įregistruotą prekių ženklą pripažinti negaliojančiu

Prašymas pripažinti negaliojančiu remiantis ankstesniu prekių ženklu
nepatenkinamas prašymo pripažinti negaliojančiu padavimo dieną, jei jis
būtų nepatenkintas vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo ar
prioriteto datą dėl bet kurios iš šių priežasčių:

a)

	

ankstesnis prekių ženklas, kurį galima pripažinti negaliojančiu pagal
4 straipsnio 1 dalies b, c arba d punktus, dar nebuvo įgijęs skiriamojo
požymio, kaip nurodyta 4 straipsnio 4 dalyje;

b)

	

prašymas pripažinti negaliojančiu pagrįstas 5 straipsnio 1 dalies b
punktu, o ankstesnis prekių ženklas dar nebuvo įgijęs pakankamai
skiriamųjų požymių, kad būtų galima pagrįsti išvadą dėl tikimybės
suklaidinti, kaip apibrėžta 5 straipsnio 1 dalies b punkte;

c)

	

prašymas pripažinti negaliojančiu pagrįstas 5 straipsnio 3 dalies a
punktu, o ankstesnis prekių ženklas dar neturėjo reputacijos, kaip
apibrėžta 5 straipsnio 3 dalies a punkte.

9 straipsnis

Galimybės pripažinti negaliojančiu nebuvimas dėl neprieštaravimo

1.   Jeigu valstybėje narėje ankstesnio prekių ženklo savininkas, kaip
nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje arba 5 straipsnio 3 dalies a punkte, nors
apie tai ir žinodamas, penkerius metus iš eilės neprieštaravo toje
valstybėje narėje įregistruoto vėlesnio prekių ženklo naudojimui, tas
savininkas netenka teisės remdamasis ankstesniu prekių ženklu prašyti
pripažinti vėlesnį prekių ženklą negaliojančiu prekėms ar paslaugoms,
kurioms vėlesnis prekių ženklas buvo naudojamas, išskyrus atvejus, kai
vėlesnis prekių ženklas buvo pareikštas įregistruoti turint nesąžiningų
ketinimų.

2.   Valstybės narės gali numatyti, kad šio straipsnio 1 dalis bus
taikoma bet kokių kitų ankstesnių teisių, nurodytų 5 straipsnio 4 dalies
a arba b punkte, savininkui.

3.   1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais vėliau įregistruoto prekių ženklo
savininkas neturi teisės prieštarauti ankstesnės teisės naudojimui, net
jeigu ta teise daugiau nebegalima pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo
atžvilgiu.

3 SKIRSNIS

Suteikiamos teisės ir apribojimai

10 straipsnis

Prekių ženklo suteikiamos teisės

1.   Prekių ženklo registracija suteikia savininkui išimtines teises į
tą ženklą.

2.   Nedarydamas poveikio savininkų teisėms, įgytoms iki įregistruoto
prekių ženklo paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos, to
įregistruoto prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti visoms
trečiosioms šalims, neturinčioms jo sutikimo, vykdant komercinę veiklą
naudoti bet kokį žymenį prekėms ar paslaugoms žymėti, kai:

a)

	

žymuo yra tapatus prekių ženklui ir juo žymimos prekės arba paslaugos
yra tapačios toms prekėms arba paslaugoms, kurioms prekių ženklas yra
įregistruotas;

b)

	

žymuo yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus ir juo žymimos prekės
arba paslaugos yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms prekių
ženklas yra įregistruotas, arba į jas panašios, jeigu yra tikimybė
suklaidinti dalį visuomenės; tikimybė suklaidinti apima tikimybę susieti
žymenį su prekių ženklu;

c)

	

žymuo yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus, nepriklausomai nuo
to, ar juo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios, panašios ar nėra
panašios į tas, kurioms prekių ženklas buvo įregistruotas, jeigu
pastarasis turi reputaciją valstybėje narėje ir jeigu dėl to žymens
naudojimo be tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių
ženklo pranašumais arba pažeidžiamas skiriamasis prekių ženklo požymis
ar pakenkiama jo reputacijai.

3.   Vadovaujantis 2 dalies nuostatomis, visų pirma galima uždrausti:

a)

	

žymeniu žymėti prekes arba jų pakuotę;

b)

	

siūlyti žymeniu pažymėtas prekes, išleisti jas į rinką arba tais
tikslais sandėliuoti arba siūlyti ar teikti juo pažymėtas paslaugas;

c)

	

importuoti ar eksportuoti žymeniu pažymėtas prekes;

d)

	

naudoti žymenį kaip prekybinį ar bendrovės pavadinimą arba kaip
prekybinio ar bendrovės pavadinimo dalį;

e)

	

naudoti žymenį komercinės veiklos dokumentuose ir reklamoje;

f)

	

naudoti žymenį lyginamojoje reklamoje tokiu būdu, kuris prieštarauja
Direktyvai 2006/114/EB.

4.   Nedarant poveikio savininkų teisėms, įgytoms iki įregistruoto
prekių ženklo paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos, to
įregistruoto prekių ženklo savininkas taip pat turi teisę uždrausti
visoms trečiosioms šalims vykdant komercinę veiklą įvežti prekes į
valstybę narę, kurioje prekių ženklas įregistruotas, neišleidžiant jų į
laisvą apyvartą toje teritorijoje, kai tokios prekės, įskaitant jų
pakuotę, įvežamos iš trečiųjų šalių ir yra neleistinai pažymėtos prekių
ženklu, kuris yra tapatus tokių prekių atžvilgiu įregistruotam prekių
ženklui arba kurio pagal esminius požymius negalima atskirti nuo to
prekių ženklo.

Prekių ženklo savininko teisės pagal pirmą pastraipą nustoja galioti,
kai procedūrų siekiant nustatyti ar buvo pažeistos įregistruoto prekių
ženklo teisės, pradėtų pagal Reglamentą (ES) Nr. 608/2013, metu
deklarantas ar prekių turėtojas pateikia įrodymų, kad įregistruoto
prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti pateikti prekes rinkai
galutinės paskirties šalyje.

5.   Jei pagal valstybės narės teisę žymens naudojimas 2 dalies b arba c
punkte nurodytomis sąlygomis negalėjo būti uždraustas iki Direktyvą
89/104/EEB įgyvendinančių nuostatų įsigaliojimo atitinkamoje valstybėje
narėje datos, prekių ženklo suteikiamos teisės negali būti panaudotos
siekiant užkirsti kelią toliau naudoti tokį žymenį.

6.   1, 2, 3 ir 5 dalys neturi įtakos jokios valstybės narės nuostatoms
dėl apsaugos nuo žymens naudojimo kitais nei naudojimo prekių ar
paslaugų atskyrimo tikslais, jeigu dėl to žymens naudojimo be tinkamos
priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių ženklo privalumais arba
pažeidžiami prekių ženklo skiriamieji požymiai ar pakenkiama jo reputacijai.

11 straipsnis

Teisė uždrausti parengiamuosius veiksmus, susijusius su pakuotės ar kitų
priemonių naudojimu

Kai esama pavojaus, kad pakuotės, etiketės, lipdukai, apsaugos ar
autentiškumo žymenys arba įtaisai ar bet kokios kitos priemonės, kurie
yra pažymėti prekių ženklu, galėtų būti naudojami prekių ar paslaugų
atžvilgiu, ir tas naudojimas pažeistų prekių ženklo savininko teises
pagal 10 straipsnio 2 ir 3 dalis, to prekių ženklo savininkas turi teisę
uždrausti šiuos veiksmus, jei jie atliekami vykdant komercinę veiklą:

a)

	

žymėti žymeniu, kuris yra tapatus prekių ženklui arba į jį panašus,
pakuotę, etiketes, lipdukus, apsaugos ar autentiškumo žymenis arba
įtaisus arba bet kokias kitas priemones, kurie gali būti pažymėti ženklu;

b)

	

siūlyti ar pateikti rinkai pakuotes, etiketes, lipdukus, apsaugos ar
autentiškumo žymenis arba įtaisus arba bet kokias kitas priemones, kurie
yra pažymėti ženklu, arba tais tikslais juos sandėliuoti, taip pat
importuoti ar eksportuoti.

12 straipsnis

Prekių ženklų atgaminimas žodynuose

Jeigu prekių ženklą atgaminus žodyne, enciklopedijoje arba panašiame
informaciniame leidinyje spausdinta ar elektronine forma susidaro
įspūdis, kad tai yra bendrinis prekių ar paslaugų, kurioms prekių
ženklas yra įregistruotas, pavadinimas, prekių ženklo savininko prašymu
leidinio leidėjas užtikrina, kad prekių ženklas nedelsiant, o spausdinto
leidinio atveju – ne vėlesniame kaip kitame leidime, būtų atgamintas su
nuoroda, kad tai yra įregistruotas prekių ženklas.

13 straipsnis

Draudimas naudoti atstovo ar patikėtinio vardu įregistruotą prekių ženklą

1.   Jeigu prekių ženklas yra įregistruotas to prekių ženklo savininko
atstovo ar patikėtinio vardu be savininko sutikimo, savininkas turi
teisę atlikti vieną iš šių veiksmų arba juos abu:

a)

	

prieštarauti tam, kad jo atstovas ar patikėtinis naudotų prekių ženklą;

b)

	

reikalauti, kad jam būtų perleistos teisės į prekių ženklą.

2.   1 dalis netaikoma, jei atstovas ar patikėtinis pagrindžia savo
veiksmus.

14 straipsnis

Prekių ženklo poveikio apribojimas

1.   Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai
šaliai vykdant komercinę veiklą naudoti:

a)

	

trečiosios šalies vardą (pavardę) arba adresą, jei ta trečioji šalis yra
fizinis asmuo;

b)

	

žymenis ar nuorodas, neturinčius skiriamųjų požymių arba susijusius su
prekių ar paslaugų rūšimi, kokybe, kiekiu, paskirtimi, verte, geografine
kilme, prekės pagaminimo ar paslaugos suteikimo laiku arba kitomis
prekių ar paslaugų charakteristikomis;

c)

	

prekių ženklą, kai siekiama identifikuoti prekes ar paslaugas arba
daryti nuorodą į jas kaip priklausančias to prekių ženklo savininkui,
visų pirma, kai naudoti prekių ženklą būtina siekiant nurodyti prekės ar
paslaugos paskirtį, visų pirma kaip priedų ar atsarginių dalių.

2.   1 dalis taikoma tik tuomet, jei trečioji šalis ženklą naudoja
laikydamasi sąžiningos pramoninės ar komercinės veiklos praktikos.

3.   Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai
šaliai vykdant komercinę veiklą naudotis ankstesne tik tam tikroje
vietovėje taikoma teise, jeigu ta teisė pripažįstama tos valstybės
teisėje ir jei ta teisė naudojama tik toje teritorijoje, kurioje ji yra
pripažįstama.

15 straipsnis

Prekių ženklo suteikiamų teisių pasibaigimas

1.   Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti juo žymėti
prekes, kurios paties ženklo savininko arba su savininko sutikimu buvo
su tuo ženklu išleistos į Sąjungos rinką.

2.   1 dalis netaikoma, jeigu savininkas turi teisėtų priežasčių
prieštarauti tolesniam prekių komercializavimui, ypač jei po išleidimo į
rinką pasikeitė ar pablogėjo prekių būklė.

16 straipsnis

Prekių ženklų naudojimas

1.   Jeigu per penkerius metus po to, kai užbaigiama registravimo
procedūra, savininkas nepradėjo valstybėje narėje iš tikrųjų prekių
ženklu žymėti prekių ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, arba
jeigu toks naudojimas buvo sustabdytas per nepertraukiamą penkerių metų
laikotarpį, prekių ženklui taikomi 17 straipsnyje, 19 straipsnio
1 dalyje, 44 straipsnio 1 ir 2 dalyse ir 46 straipsnio 3 bei 4 dalyse
numatyti apribojimai ir sankcijos, išskyrus atvejus, kai jis nebuvo
naudojamas dėl svarbių priežasčių.

2.   Kai valstybė narė po registracijos yra numačiusi protesto
procedūrą, 1 dalyje nurodytas penkerių metų laikotarpis skaičiuojamas
nuo datos, kai ženklo nebegalima užprotestuoti, arba, jei pareikštas
protestas, nuo datos, kai sprendimas, kuriuo užbaigiama protesto
procedūra, tapo galutinis arba protestas buvo atsiimtas.

3.   Prekių ženklų, įregistruotų pagal tarptautinius valstybėje narėje
galiojančius susitarimus, atveju 1 dalyje nurodytas penkerių metų
laikotarpis skaičiuojamas nuo datos, kai ženklo nebegalima atmesti arba
užprotestuoti. Jei pareikštas protestas arba pateiktas prieštaravimas
remiantis absoliučiais arba santykiniais pagrindais, tas laikotarpis
skaičiuojamas nuo datos, kai sprendimas, kuriuo užbaigiama protesto
procedūra, arba sprendimas dėl absoliučių arba santykinių atsisakymo
registruoti pagrindų tapo galutinis arba protestas buvo atsiimtas.

4.   Į registrą įrašoma penkerių metų laikotarpio pradžios data, kaip
nurodyta 1 ir 2 dalyse.

5.   Taikant 1 dalį naudojimu taip pat laikoma:

a)

	

prekių ženklo naudojimas tokia forma, kuri skiriasi savo elementais,
jeigu išlieka nepakitę įregistruoto ženklo skiriamieji požymiai,
nepriklausomai nuo to, ar tokios formos, kokia yra naudojamas, prekių
ženklas taip pat įregistruotas savininko vardu, ar ne;

b)

	

prekių arba jų pakuočių atitinkamoje valstybėje narėje žymėjimas prekių
ženklu išimtinai eksporto tikslais.

6.   Jeigu prekių ženklas naudojamas turint jo savininko sutikimą,
laikoma, kad jį naudoja pats savininkas.

17 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė teisių pažeidimo byloje

Prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti naudoti žymenį tik jeigu
tuo metu, kai pateikiamas ieškinys dėl teisių pažeidimo, savininko
teisių negalima panaikinti pagal 19 straipsnį. Jei atsakovas prašo,
prekių ženklo savininkas pateikia įrodymų, kad per penkerių metų
laikotarpį iki ieškinio pateikimo prekių ženklas iš tikrųjų buvo
naudojamas, kaip numatyta 16 straipsnyje, žymint prekes ar paslaugas,
kurioms jis įregistruotas ir kuriomis pagrindžiamas ieškinys, arba kad
yra svarbių priežasčių jo nenaudoti, jei ieškinio pateikimo dieną yra
praėję ne mažiau nei penkeri metai nuo prekių ženklo įregistravimo
procedūros pabaigos.

18 straipsnis

Vėlesnio įregistruoto prekių ženklo savininko įstojimo teisė kaip
gynybos priemonė teisių pažeidimo byloje

1.   Teisių pažeidimo byloje prekių ženklo savininkas neturi teisės
uždrausti naudoti vėlesnį įregistruotą ženklą, jei tas vėlesnis prekių
ženklas nebūtų pripažintas negaliojančiu pagal 8 straipsnį, 9 straipsnio
1 ar 2 dalį arba 46 straipsnio 3 dalį.

2.   Teisių pažeidimo byloje prekių ženklo savininkas neturi teisės
uždrausti naudoti vėlesnį įregistruotą ES prekių ženklą, jei tas
vėlesnis prekių ženklas nebūtų pripažintas negaliojančiu pagal
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 1, 3 ar 4 dalį, 54 straipsnio
1 ar 2 dalį arba 57 straipsnio 2 dalį.

3.   Kai prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti
vėlesnį įregistruotą prekių ženklą pagal 1 arba 2 dalį, to vėlesnio
įregistruoto prekių ženklo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti
ankstesnį prekių ženklą teisių pažeidimo byloje, net jeigu ta ankstesne
teise daugiau nebegalima pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo atžvilgiu.

4 SKIRSNIS

Prekių ženklo teisių panaikinimas

19 straipsnis

Panaikinimas tuo pagrindu, kad ženklas iš tikrųjų nenaudojamas

1.   Prekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu nepertraukiamą penkerių
metų laikotarpį jis nebuvo iš tikrųjų naudojamas valstybėje narėje
žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, ir jeigu
nėra svarbių priežasčių jo nenaudoti.

2.   Niekas negali reikalauti, kad būtų panaikintos savininko teisės į
prekių ženklą, jeigu laikotarpiu nuo penkerių metų laikotarpio pabaigos
iki prašymo panaikinti prekių ženklą padavimo prekių ženklo naudojimas
iš tikrųjų buvo pradėtas arba atnaujintas.

3.   Neatsižvelgiama į naudojimą, pradėtą ar atnaujintą per trijų
mėnesių laikotarpį iki prašymo panaikinti prekių ženklą padavimo, kuris
prasidėjo ne anksčiau nei pasibaigus nepertraukiamam penkerių metų
nenaudojimo laikotarpiui, jeigu savininkas ėmėsi priemonių dėl naudojimo
pradėjimo ar atnaujinimo tik sužinojęs apie galimą prašymo panaikinti
prekių ženklą padavimą.

20 straipsnis

Panaikinimas tuo pagrindu, kad prekių ženklas tapo bendriniu pavadinimu
arba klaidinančia nuoroda

Prekių ženklas gali būti panaikintas, jeigu po jo įregistravimo datos:

a)

	

dėl savininko veiksmų ar neveikimo jis tapo bendriniu pavadinimu
prekyboje toms prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas;

b)

	

paties savininko arba su savininko sutikimu prekių ženklas buvo
naudojamas žymėti prekėms ar paslaugoms, kurioms jis įregistruotas,
taip, kad gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų
rūšies, kokybės ar geografinės kilmės.

21 straipsnis

Panaikinimas, susijęs tik su tam tikromis prekėmis ar paslaugomis

Jeigu pagrindai, dėl kurių panaikinamas prekių ženklas, egzistuoja tik
tam tikrų prekių ar paslaugų, kurioms jis įregistruotas, atžvilgiu,
panaikinimas taikomas tik toms prekėms ar paslaugoms.

5 SKIRSNIS

Prekių ženklai kaip nuosavybės objektai

22 straipsnis

Įregistruotų prekių ženklų perdavimas

1.   Prekių ženklas gali būti perduotas atskirai nuo bet kokio įmonės
perdavimo visoms prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas,
arba kai kurioms iš jų.

2.   Visos įmonės perdavimas apima ir prekių ženklo perdavimą, išskyrus
atvejus, kai susitarta priešingai arba kai aplinkybės akivaizdžiai rodo
kitaip. Ši nuostata taikoma sutartiniam įsipareigojimui perduoti įmonę.

3.   Valstybės narės nustato procedūras, kuriomis būtų sudarytos sąlygos
įrašyti į jų registrus informaciją apie perdavimus.

23 straipsnis

Daiktinės teisės

1.   Prekių ženklas nepriklausomai nuo įmonės gali būti pateikiamas kaip
užtikrinimas arba gali būti daiktinių teisių objektas.

2.   Valstybės narės nustato procedūras, kuriomis būtų sudarytos sąlygos
įrašyti į jų registrus informaciją apie daiktines teises.

24 straipsnis

Išieškojimas vykdymo procese

1.   Prekių ženklas gali būti išieškotas vykdymo procese.

2.   Valstybės narės nustato procedūras, kuriomis būtų sudarytos sąlygos
įrašyti į jų registrus informaciją apie išieškojimą vykdymo procese.

25 straipsnis

Licencijavimas

1.   Licencija gali būti suteikiama prekių ženklu žymėti visas arba tik
kai kurias prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas, naudoti jį
visoje atitinkamoje valstybėje narėje arba tik jos dalyje. Licencija
gali būti išimtinė arba neišimtinė.

2.   Prekių ženklo savininkas gali panaudoti to ženklo suteikiamas
teises prieš licencijos turėtoją, pažeidusį bet kurią sutarties dėl
licencijos nuostatą, susijusią su:

a)

	

jos trukme;

b)

	

registracijos leidžiama prekių ženklo naudojimo forma;

c)

	

prekių ar paslaugų, kurioms yra suteikta licencija, apimtimi;

d)

	

teritorija, kurioje prekių ženklas gali būti naudojamas, arba

e)

	

licencijos turėtojo pagamintų prekių ar suteiktų paslaugų kokybe.

3.   Nedarant poveikio licencinės sutarties nuostatoms, licencijos
turėtojas gali pradėti teisminį procesą dėl teisių į prekių ženklą
pažeidimo tik tuo atveju, jei gauna jo savininko sutikimą. Tačiau
išimtinės licencijos turėtojas gali pradėti tokį procesą, jeigu prekių
ženklo savininkas, gavęs oficialų pranešimą, per atitinkamą laikotarpį
pats nepradeda teisminio proceso dėl teisių pažeidimo.

4.   Norėdamas gauti kompensaciją už jam padarytą žalą, licencijos
turėtojas turi teisę įstoti į prekių ženklo savininko pradėtą teisminį
procesą dėl teisių pažeidimo.

5.   Valstybės narės nustato procedūras, kuriomis būtų sudarytos sąlygos
įrašyti į jų registrus informaciją apie licencijas.

26 straipsnis

Prekių ženklo paraiškos kaip nuosavybės objektas

Prekių ženklų paraiškoms taikomi 22–25 straipsniai.

6 SKIRSNIS

Garantiniai arba sertifikavimo ženklai ir kolektyviniai ženklai

27 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

a)   garantinis arba sertifikavimo ženklas– prekių ženklas, kurio
paraiškoje jis apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį prekes ar paslaugas,
ženklo savininko sertifikuotas atsižvelgiant į medžiagą, prekių
pagaminimo arba paslaugų teikimo būdą, kokybę, tikslumą ar kitas
charakteristikas, galima atskirti nuo tokiu būdu nesertifikuotų prekių
ir paslaugų;

b)   kolektyvinis ženklas– prekių ženklas, kurio paraiškoje jis
apibūdinamas kaip toks ir pagal kurį asociacijos, kuri yra ženklo
savininkė, narių prekes arba paslaugas galima atskirti nuo kitoms
įmonėms priklausančių prekių ar paslaugų.

28 straipsnis

Garantiniai arba sertifikavimo ženklai

1.   Valstybės narės gali numatyti galimybę registruoti garantinius arba
sertifikavimo ženklus.

2.   Bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, įskaitant viešosios teisės
reglamentuojamas institucijas ir įstaigas, gali kreiptis dėl garantinių
arba sertifikavimo ženklų, jei toks asmuo neužsiima verslu, apimančiu
sertifikuotos rūšies prekių tiekimą ar paslaugų teikimą.

Valstybės narės gali numatyti, kad garantinis arba sertifikavimo ženklas
nebus registruojamas, išskyrus tuomet, jei pareiškėjas yra
kompetentingas sertifikuoti prekes arba paslaugas, kurių atžvilgiu
ženklas turi būti įregistruotas.

3.   Valstybės narės gali numatyti, kad garantiniai arba sertifikavimo
ženklai nebus registruojami, arba jie bus panaikinami ar pripažįstami
negaliojančiais remiantis kitais nei 4, 19 ir 20 straipsniuose
nurodytais pagrindais, jeigu to reikalauja tų ženklų atliekama funkcija.

4.   Nukrypstant nuo 4 straipsnio 1 dalies c punkto, valstybės narės
gali numatyti, kad garantinius arba sertifikavimo ženklus gali sudaryti
žymenys arba nuorodos, kuriais prekyboje galima nurodyti geografinę
prekių ar paslaugų kilmę. Toks garantinis arba sertifikavimo ženklas
nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti
tokius žymenis ar nuorodas prekyboje, jeigu ta trečioji šalis juos
naudoja laikydamasi sąžiningos pramoninės ar komercinės veiklos
praktikos. Visų pirma toks ženklas negali būti panaudotas prieš trečiąją
šalį, kuri turi teisę naudoti geografinį pavadinimą.

5.   Pripažįstama, kad 16 straipsnyje nustatytų reikalavimų laikomasi,
jei bet kuris asmuo, turintis teisę naudoti garantinį arba sertifikavimo
ženklą, iš tikrųjų jį naudoja pagal 16 straipsnį.

29 straipsnis

Kolektyviniai ženklai

1.   Valstybės narės numato galimybę registruoti kolektyvinius ženklus.

2.   Kolektyvinių ženklų paraiškas gali pateikti gamintojų, paslaugų
teikėjų ar prekybininkų asociacijos, kurios pagal jų veiklą
reglamentuojančią teisę gali savo vardu turėti teises ir pareigas,
sudaryti sutartis arba atlikti kitus teisinius veiksmus, būti ieškovu ir
atsakovu teisme, taip pat kiti juridiniai asmenys, kurių veiklą
reglamentuoja viešoji teisė.

3.   Nukrypstant nuo 4 straipsnio 1 dalies c punkto, valstybės narės
gali numatyti, kad kolektyvinius ženklus gali sudaryti žymenys arba
nuorodos, kuriais prekyboje galima nurodyti geografinę prekių ar
paslaugų kilmę. Toks kolektyvinis ženklas nesuteikia jo savininkui
teisės uždrausti trečiajai šaliai naudoti tokius žymenis ar nuorodas
prekyboje, jeigu ta trečioji šalis juos naudoja laikydamasi sąžiningos
pramoninės ar komercinės veiklos praktikos. Visų pirma toks ženklas
negali būti panaudotas prieš trečiąją šalį, kuri turi teisę naudoti
geografinį pavadinimą.

30 straipsnis

Kolektyvinio ženklo naudojimą reglamentuojančios taisyklės

1.   Pareiškėjas, prašantis įregistruoti kolektyvinį ženklą, pateikia
tarnybai jo naudojimą reglamentuojančias taisykles.

2.   Naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse nurodomi bent asmenys,
kuriems leidžiama naudoti ženklą, narystės asociacijoje sąlygos ir
ženklo naudojimo sąlygos, įskaitant sankcijas. 29 straipsnio 3 dalyje
nurodytos ženklo naudojimą reglamentuojančios taisyklės leidžia
kiekvienam asmeniui, kurio prekės arba paslaugos yra kilusios iš
atitinkamos geografinės vietovės, tapti asociacijos, kuri yra ženklo
savininkė, nariu, jei asmuo atitinka visas kitas taisyklių sąlygas.

31 straipsnis

Paraiškos atmetimas

1.   Be 4 straipsnyje numatytų prekių ženklo paraiškos atmetimo
pagrindų, atitinkamais atvejais, išskyrus 4 straipsnio 1 dalies c punktą
dėl žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti
prekių arba paslaugų geografinei kilmei, ir 5 straipsnyje nurodytų
prekių ženklo paraiškos atmetimo pagrindų bei nedarant poveikio tarnybos
teisei ex officio nenagrinėti santykinių pagrindų, kolektyvinio ženklo
paraiška atmetama, jeigu nesilaikoma 27 straipsnio b punkto,
29 straipsnio arba 30 straipsnio nuostatų arba jeigu to kolektyvinio
ženklo naudojimą reglamentuojančios taisyklės prieštarauja viešajai
tvarkai ar pripažintiems moralės principams.

2.   Kolektyvinio ženklo paraiška taip pat atmetama, jeigu visuomenė
gali būti klaidinama dėl ženklo pobūdžio ar reikšmingumo, visų pirma,
jeigu atrodo, kad jis gali būti palaikytas kuo nors kitu nei
kolektyviniu ženklu.

3.   Paraiška neatmetama, jeigu pareiškėjas, iš dalies pakeitęs
kolektyvinio ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, įvykdo 1 ir
2 dalyse nurodytus reikalavimus.

32 straipsnis

Kolektyvinių ženklų naudojimas

Pripažįstama, kad 16 straipsnyje nustatytų reikalavimų laikomasi, jei
bet kuris asmuo, turintis teisę naudoti kolektyvinį ženklą, iš tikrųjų
jį naudoja pagal tą straipsnį.

33 straipsnis

Kolektyvinio ženklo naudojimą reglamentuojančių taisyklių pakeitimai

1.   Kolektyvinio ženklo savininkas pateikia tarnybai visas iš dalies
pakeistas naudojimą reglamentuojančias taisykles.

2.   Naudojimą reglamentuojančių taisyklių pakeitimai nurodomi registre,
išskyrus atvejus, kai iš dalies pakeistos taisyklės neatitinka
30 straipsnio reikalavimų arba jeigu galioja vienas iš 31 straipsnyje
nurodytų paraiškos atmetimo pagrindų.

3.   Taikant šią direktyvą, naudojimą reglamentuojančių taisyklių
pakeitimai įsigalioja tik nuo tų pakeitimų įrašymo į registrą datos.

34 straipsnis

Asmenys, turintys teisę pareikšti ieškinį dėl teisių pažeidimo

1.   Kiekvienam asmeniui, turinčiam teisę naudoti kolektyvinį ženklą,
taikomos 25 straipsnio 3 ir 4 dalys.

2.   Kolektyvinio ženklo savininkas asmenų, turinčių teisę naudoti
ženklą, vardu turi teisę reikalauti kompensacijos, jeigu tie asmenys dėl
neteisėto ženklo naudojimo patyrė nuostolių.

35 straipsnis

Papildomi panaikinimo pagrindai

Be 19 ir 20 straipsniuose numatytų panaikinimo pagrindų, kolektyvinio
ženklo savininko teisės panaikinamos šiais pagrindais:

a)

	

savininkas nesiima pagrįstų priemonių neleisti ženklo naudoti tokiu
būdu, kuris nesuderinamas su ženklo naudojimo sąlygomis, nustatytomis
naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse, įskaitant bet kokius jų
pakeitimus, nurodytus registre;

b)

	

dėl įgaliotų asmenų naudojimosi ženklu būdo visuomenė galėjo būti
klaidinama, kaip nurodyta 31 straipsnio 2 dalyje;

c)

	

ženklo naudojimą reglamentuojančių taisyklių pakeitimas registre
nurodytas pažeidžiant 33 straipsnio 2 dalį, išskyrus atvejus, kai ženklo
savininkas, vėl iš dalies pakeitęs ženklo naudojimą reglamentuojančias
taisykles, įvykdo to straipsnio reikalavimus.

36 straipsnis

Papildomi negaliojimo pagrindai

Be 4 straipsnyje numatytų negaliojimo pagrindų, atitinkamais atvejais,
išskyrus 4 straipsnio 1 dalies c punktą dėl žymenų arba nuorodų, kurie
prekyboje gali būti naudojami žymėti prekių arba paslaugų geografinei
kilmei, ir be 5 straipsnyje numatytų negaliojimo pagrindų, kolektyvinis
ženklas, įregistruotas pažeidžiant 31 straipsnį, pripažįstamas
negaliojančiu, išskyrus atvejus, kai ženklo savininkas, iš dalies
pakeitęs ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, įvykdo
31 straipsnio reikalavimus.

3 SKYRIUS

PROCEDŪROS

1 SKIRSNIS

Paraiška ir registracija

37 straipsnis

Reikalavimai paraiškai

1.   Paraišką įregistruoti prekių ženklą sudaro bent visi šie duomenys:

a)

	

prašymas įregistruoti;

b)

	

pareiškėjo identifikavimo informacija;

c)

	

prekių ar paslaugų, kurioms prašoma įregistruoti ženklą, sąrašas;

d)

	

prekių ženklo vaizdas, atitinkantis 3 straipsnio b punkte nustatytus
reikalavimus.

2.   Už prekių ženklo paraiškos padavimą imamas mokestis, kurį nustato
atitinkama valstybė narė.

38 straipsnis

Paraiškos padavimo data

1.   Prekių ženklo paraiškos padavimo data laikoma ta data, kurią
pareiškėjas tarnybai pateikia dokumentus, kuriuose yra 37 straipsnio
1 dalyje nurodyta informacija.

2.   Be to, valstybės narės gali numatyti, kad paraiškos padavimo data
bus suteikiama tik sumokėjus mokestį, kaip nurodyta 37 straipsnio 2 dalyje.

39 straipsnis

Prekių ir paslaugų nurodymas ir klasifikavimas

1.   Prekės ir paslaugos, dėl kurių teikiama prekių ženklo registracijos
paraiška, klasifikuojamos pagal klasifikacijos sistemą, nustatytą
1957 m. birželio 15 d. Nicos sutartimi dėl tarptautinės prekių ir
paslaugų ženklų registravimo klasifikacijos (toliau – Nicos klasifikacija).

2.   Pareiškėjas pakankamai aiškiai ir tiksliai identifikuoja prekes ir
paslaugas, kurių atžvilgiu prašoma apsaugos, kad kompetentingos
institucijos ir ekonominės veiklos vykdytojai vien tuo pagrindu galėtų
nustatyti prašomos apsaugos mastą.

3.   Taikant 2 dalį gali būti naudojamos bendrosios nuorodos, įtrauktos
į Nicos klasifikacijos klasių antraštes, arba kiti bendrieji terminai,
jei jie atitinka būtinus aiškumo ir tikslumo standartus, nustatytus
šiame straipsnyje.

4.   Tarnyba atmeta paraišką nuorodų ar terminų, kurie yra neaiškūs arba
netikslūs, atžvilgiu, kai pareiškėjas per tarnybos tuo tikslu nustatytą
laikotarpį nepasiūlo priimtinos formuluotės.

5.   Vartojami bendrieji terminai, įskaitant bendrąsias nuorodas Nicos
klasifikacijos klasių antraštėse, aiškinami kaip apimantys visas prekes
ar paslaugas, kurias aiškiai žymi pažodine reikšme vartojama nuoroda ar
terminas. Tokie vartojami terminai ar nuorodos nėra aiškinami kaip
suteikiantys teisę į prekių ženklo apsaugą prekėms ar paslaugoms, kurios
negali būti taip suprantamos.

6.   Kai pareiškėjas prašo registracijos daugiau nei vienai klasei,
pareiškėjas grupuoja prekes ir paslaugas pagal Nicos klasifikacijos
klases, prieš kiekvieną grupę nurodydamas klasės, kuriai ta prekių ar
paslaugų grupė priklauso, numerį, ir pateikia jas klasių eilės tvarka.

7.   Prekės ir paslaugos nelaikomos panašiomis remiantis vien tuo
pagrindu, kad jos priskirtos tai pačiai klasei pagal Nicos
klasifikaciją. Prekės ir paslaugos taip pat nelaikomos nepanašiomis
remiantis vien tuo pagrindu, kad jos priskirtos skirtingoms klasėms
pagal Nicos klasifikaciją.

40 straipsnis

Trečiųjų šalių pastabos

1.   Valstybės narės gali numatyti, kad prieš įregistruojant prekių
ženklą, bet kuris fizinis arba juridinis asmuo ir bet kuri gamintojams,
paslaugų teikėjams, prekybininkams ar vartotojams atstovaujanti grupė ar
įstaiga gali pateikti tarnybai rašytines pastabas, jose paaiškindami,
dėl kokių pagrindų prekių ženklas neturėtų būti įregistruotas ex officio.

Asmenys ir grupės arba įstaigos, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje, nėra
tarnybos vykdomų procedūrų šalys.

2.   Be šio straipsnio 1 dalyje nurodytų pagrindų, bet kuris fizinis
arba juridinis asmuo ir bet kuri gamintojams, paslaugų teikėjams,
prekybininkams ar vartotojams atstovaujanti grupė ar įstaiga gali
pateikti tarnybai rašytines pastabas, paremtas konkrečiais pagrindais,
dėl kurių pagal 31 straipsnio 1 ir 2 dalis turėtų būti atmesta paraiška
įregistruoti kolektyvinį ženklą. Ši nuostata gali būti išplėsta, kad
apimtų sertifikavimo ir garantinius ženklus, kai tai reglamentuojama
valstybėse narėse.

41 straipsnis

Paraiškų ir registracijų padalijimas

Pareiškėjas arba savininkas gali padalyti nacionalinę prekių ženklo
paraišką arba registraciją į dvi ar daugiau atskirų paraiškų ar
registracijų nusiųsdamas deklaraciją tarnybai ir kiekvienai padalytajai
paraiškai ar registracijai nurodydamas pirminės paraiškos ar
registracijos prekes ar paslaugas, kurioms turi būti taikomos
padalytosios paraiškos ar registracijos.

42 straipsnis

Mokesčiai už klases

Valstybės narės gali numatyti, kad už prekių ženklo paraiškos padavimą
ir jos pratęsimą bus imamas papildomas mokestis už kiekvieną papildomą
prekių ir paslaugų klasę po pirmos klasės.

2 SKIRSNIS

Protesto, panaikinimo ir negaliojimo procedūros

43 straipsnis

Protesto procedūra

1.   Valstybės narės nustato veiksmingą ir operatyvią administracinę
procedūrą, pagal kurią, remiantis 5 straipsnyje numatytais pagrindais,
jų tarnyboms galima pareikšti protestą dėl prekių ženklo paraiškos
registravimo.

2.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta administracine procedūra bent jau
numatoma, kad protestą turi teisę paduoti ankstesnio prekių ženklo, kaip
nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje ir 5 straipsnio 3 dalies a punkte,
savininkas ir asmuo, pagal atitinkamą teisės aktą įgaliotas naudotis su
saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda susijusiomis
teisėmis, kaip nurodyta 5 straipsnio 3 dalies c punkte. Protestas gali
būti paduotas atsižvelgiant į vieną ar daugiau ankstesnių teisių, jeigu
jos visos priklauso tam pačiam savininkui, ir atsižvelgiant į dalį
prekių ar paslaugų ar visas prekes ar paslaugas, kurių atžvilgiu
ankstesnė teisė saugoma ar dėl kurių paduota paraiška, ir gali būti
nukreiptas prieš dalį prekių ar paslaugų ar visas prekes ar paslaugas,
dėl kurių paduota paraiška ginčytinam ženklui gauti.

3.   Protesto nagrinėjimo procedūroje bendru šalių prašymu joms
suteikiamas bent dviejų mėnesių laikotarpis, kad būtų galima suteikti
galimybę protestą pareiškusiai šaliai ir pareiškėjui susitarti draugiškai.

44 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė protesto nagrinėjimo procedūroje

1.   Protesto nagrinėjimo procedūroje pagal 43 straipsnį, jei vėlesnio
prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto datą penkerių metų
laikotarpis, per kurį ankstesnis prekių ženklas turėjo būti pradėtas iš
tikrųjų naudoti, kaip numatyta 16 straipsnyje, jau buvo pasibaigęs,
pareiškėjo prašymu protestą pareiškęs ankstesnio prekių ženklo
savininkas pateikia įrodymų, kad per penkerių metų laikotarpį iki
vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo datos arba prioriteto datos
ankstesnis prekių ženklas buvo pradėtas iš tikrųjų naudoti, kaip
numatyta 16 straipsnyje, arba kad buvo svarbių priežasčių ženklo
nenaudoti. Nepateikus tai patvirtinančių įrodymų, protestas atmetamas.

2.   Jeigu ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas tik daliai prekių
ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, žymėti, nagrinėjant
protestą, kaip numatyta 1 dalyje, laikoma, kad jis yra įregistruotas tik
tai prekių ar paslaugų daliai.

3.   Šio straipsnio 1 ir 2 dalys taip pat taikomos, kai ankstesnis
prekių ženklas yra ES prekių ženklas. Tokiu atveju nustatant, ar ES
prekių ženklas iš tikrųjų naudojamas, taikomas Reglamento (EB)
Nr. 207/2009 15 straipsnis.

45 straipsnis

Prekių ženklo panaikinimo arba pripažinimo negaliojančiu procedūra

1.   Nedarant poveikio šalių teisei teikti skundus teismuose, valstybės
narės numato veiksmingą ir operatyvią administracinę procedūrą, pagal
kurią jų tarnybų galima prašyti panaikinti prekių ženklą ar pripažinti
jį negaliojančiu.

2.   Pagal administracinę panaikinimo procedūrą numatoma, kad prekių
ženklas bus panaikinamas remiantis 19 ir 20 straipsniuose nustatytais
pagrindais.

3.   Pagal administracinę pripažinimo negaliojančiu procedūrą numatoma,
kad prekių ženklas bus pripažįstamas negaliojančiu remiantis bent šiais
pagrindais:

a)

	

prekių ženklas neturėjo būti įregistruotas, nes jis neatitinka
4 straipsnyje numatytų reikalavimų;

b)

	

prekių ženklas neturėjo būti įregistruotas, nes egzistuoja ankstesnė
teisė, kaip apibrėžta 5 straipsnio 1–3 dalyse.

4.   Pagal administracinę procedūrą numatoma, kad prašymą panaikinti
prekių ženklą arba pripažinti jį negaliojančiu turės teisę paduoti bent
šie subjektai:

a)

	

2 dalies ir 3 dalies a punkto atveju – bet kuris fizinis ar juridinis
asmuo arba bet kuri grupė ar įstaiga, įsteigta tam, kad atstovautų
gamintojų, paslaugų teikėjų, prekybininkų ar vartotojų interesus, ir
kurie pagal jų veiklą reglamentuojančią teisę savo vardu gali būti
ieškovai ir atsakovai teisme;

b)

	

šio straipsnio 3 dalies b punkto atveju – ankstesnio prekių ženklo, kaip
nurodyta 5 straipsnio 2 dalyje ir 5 straipsnio 3 dalies a punkte,
savininkas ir asmuo, pagal atitinkamą teisės aktą įgaliotas naudotis su
saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda susijusiomis
teisėmis, kaip nurodyta 5 straipsnio 3 dalies c punkte.

5.   Prašymas panaikinti prekių ženklą arba pripažinti jį negaliojančiu
gali būti susijęs su visomis prekėmis ar paslaugomis, kurių atžvilgiu
registruotas ginčytinas ženklas, arba jų dalimi.

6.   Prašymas pripažinti prekių ženklą negaliojančiu gali būti paduotas
remiantis viena ar keliomis ankstesnėmis teisėmis, jeigu jos visos
priklauso tam pačiam savininkui.

46 straipsnis

Nenaudojimas kaip gynybos priemonė procedūroje, pagal kurią siekiama
prekių ženklą pripažinti negaliojančiu

1.   Procedūroje dėl prekių ženklo pripažinimo negaliojančiu, remiantis
įregistruotu prekių ženklu, kurio paraiškos padavimo data arba
prioriteto data yra ankstesnė, vėlesnio prekių ženklo savininkui
paprašius ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikia įrodymų, kad
penkerius metus iki prašymo pripažinti prekių ženklą negaliojančiu datos
ankstesnis prekių ženklas iš tikrųjų buvo naudojamas, kaip numatyta
16 straipsnyje, žymint prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas ir
kurios nurodomos kaip paraiškos pagrindimas, arba kad yra svarbių
priežasčių ženklo nenaudoti, jeigu prašymo pripažinti prekių ženklą
negaliojančiu dieną yra praėję ne mažiau kaip penkeri metai nuo
ankstesnio prekių ženklo registracijos proceso pabaigos.

2.   Jei vėlesnio prekių ženklo paraiškos padavimo datą arba prioriteto
datą penkerių metų laikotarpis, per kurį ankstesnis prekių ženklas
turėjo būti pradėtas iš tikrųjų naudoti, kaip numatyta 16 straipsnyje,
jau buvo pasibaigęs, ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikia ne tik
pagal šio straipsnio 1 dalį reikalaujamus įrodymus, bet ir įrodymus, kad
per penkerių metų laikotarpį iki paraiškos padavimo datos arba
prioriteto datos prekių ženklas iš tikrųjų buvo pradėtas naudoti arba
kad buvo svarbių priežasčių ženklo nenaudoti.

3.   Jei 1 ir 2 dalyse nurodyti įrodymai nepateikiami, prašymas
pripažinti prekių ženklą negaliojančiu remiantis ankstesniu prekių
ženklu yra atmetamas.

4.   Jeigu ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas pagal 16 straipsnį
tik daliai prekių ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, žymėti,
nagrinėjant prašymą pripažinti prekių ženklą negaliojančiu bus laikoma,
kad jis yra įregistruotas tik tai prekių ar paslaugų daliai.

5.   Šio straipsnio 1–4 dalys taip pat taikomos, kai ankstesnis prekių
ženklas yra ES prekių ženklas. Tokiu atveju nustatant, ar ES prekių
ženklas iš tikrųjų naudojamas, taikomas Reglamento (EB) Nr. 207/2009
15 straipsnis.

47 straipsnis

Panaikinimo ir negaliojimo pasekmės

1.   Laikoma, kad įregistruotas prekių ženklas nuo prašymo jį panaikinti
dienos neturėjo šioje direktyvoje nurodyto poveikio tokia apimtimi,
kokia savininko teisės buvo panaikintos. Vienos iš šalių prašymu
sprendime dėl prašymo panaikinti prekių ženklą gali būti nurodyta
ankstesnė data, kurią atsirado vienas iš panaikinimo pagrindų.

2.   Laikoma, kad įregistruotas prekių ženklas nuo pat pradžių neturėjo
šioje direktyvoje nurodyto poveikio tokia apimtimi, kokia prekių ženklas
buvo pripažintas negaliojančiu.

3 SKIRSNIS

Registracijos trukmė ir galiojimo pratęsimas

48 straipsnis

Registracijos trukmė

1.   Prekių ženklai registruojami 10 metų laikotarpiui nuo paraiškos
padavimo datos.

2.   Vadovaujantis 49 straipsniu, registracijos galiojimas gali būti
pratęstas tolesniems 10 metų laikotarpiams.

49 straipsnis

Galiojimo pratęsimas

1.   Prekių ženklo savininko arba bet kurio jo pagal įstatymą arba
sutartį įgalioto tai atlikti asmens prašymu prekių ženklo registracijos
galiojimas pratęsiamas, jeigu už galiojimo pratęsimą sumokami mokesčiai.
Valstybės narės gali numatyti, kad tokiu prašymu bus laikomas mokesčių
už galiojimo pratęsimą gavimo patvirtinimas.

2.   Tarnyba prekių ženklo savininkui praneša apie registracijos
galiojimo pabaigą likus ne mažiau nei šešiems mėnesiams iki minėto
galiojimo pabaigos. Tarnyba nelaikoma atsakinga, jei ji tokios
informacijos nepateikia.

3.   Prašymas pratęsti galiojimą pateikiamas ir mokesčiai už galiojimo
pratęsimą sumokami per ne mažiau nei šešių mėnesių laikotarpį, esantį iš
karto prieš registracijos galiojimo pabaigą. To nepadarius, prašymą
galima pateikti per kitą šešių mėnesių laikotarpį iš karto pasibaigus
registracijos galiojimui ar vėlesniam jos pratęsimo laikotarpiui. Per tą
kitą laikotarpį sumokami registracijos galiojimo pratęsimo mokesčiai ir
papildomas mokestis.

4.   Jeigu prašymas pateikiamas arba mokesčiai sumokami tik už kai
kurias prekes ar paslaugas, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas,
registracijos galiojimas pratęsiamas tik toms prekėms ar paslaugoms.

5.   Galiojimo pratęsimas įsigalioja kitą dieną po esamos registracijos
galiojimo pabaigos datos. Galiojimo pratęsimas įrašomas į registrą.

4 SKIRSNIS

Susirašinėjimas su tarnyba

50 straipsnis

Susirašinėjimas su tarnyba

Procedūrose dalyvaujančios šalys arba jų atstovai – jeigu jie paskirti –
nustato oficialų adresą visai oficialiai susirašinėjimo su tarnyba
veiklai vykdyti. Valstybės narės turi teisę reikalauti, kad toks
oficialus adresas būtų Europos ekonominėje erdvėje.

4 SKYRIUS

ADMINISTRACINIS BENDRADARBIAVIMAS

51 straipsnis

Bendradarbiavimas prekių ženklų registracijos ir administravimo srityje

Tarnybos turi teisę veiksmingai bendradarbiauti tarpusavyje ir su
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, siekdamos skatinti
prekių ženklų ekspertizės ir registravimo praktikos ir priemonių
konvergenciją.

52 straipsnis

Bendradarbiavimas kitose srityse

Tarnybos turi teisę veiksmingai bendradarbiauti tarpusavyje ir su
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba visose kitose savo
veiklos srityse, nei nurodytos 51 straipsnyje, kurios yra svarbios
prekių ženklų apsaugai Sąjungoje užtikrinti.

5 SKYRIUS

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

53 straipsnis

Duomenų apsauga

Bet kokių asmens duomenų tvarkymui valstybėse narėse įgyvendinant šią
direktyvą taikomi nacionalinės teisės aktai, kuriais įgyvendinama
Direktyva 95/46/EB.

54 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1.   Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės
aktai, būtini, kad 3–6 straipsnių, 8–14 straipsnių, 16, 17 ir 18 bei
22–39, 41, 43–50 straipsnių būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2019 m.
sausio 14 d. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti
teisės aktai, siekiant, kad 45 straipsnio būtų laikomasi ne vėliau kaip
nuo 2023 m. sausio 14 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės
aktų nuostatų tekstą.

Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią
direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip
pat turi įtraukti teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose
teisės aktuose pateiktos nuorodos į direktyvą, kurią panaikina ši
direktyva, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką
ir minėto teiginio formuluotę nustato valstybės narės.

2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje
priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.

55 straipsnis

Panaikinimas

Direktyva 2008/95/EB panaikinama nuo 2019 m. sausio 15 d., nedarant
poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su Direktyvos
89/104/EEB, nurodytos Direktyvos 2008/95/EB I priedo B dalyje, perkėlimo
į nacionalinę teisę terminu.

Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir
skaitomos pagal priede pateiktą atitikties lentelę.

56 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje.

1, 7, 15, 19, 20, 21 ir 54–57 straipsniai taikomi nuo 2019 m. sausio 15 d.

57 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

Priimta Strasbūre 2015 m. gruodžio 16 d.

Europos Parlamento vardu

Pirmininkas

M. SCHULZ

Tarybos vardu

Pirmininkas

N. SCHMIT

------------------------------------------------------------------------

(1) <#ntc1-L_2015336LT.01000101-E0001>  OL C 327, 2013 11 12, p. 42
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:C:2013:327:TOC>.

(2) <#ntc2-L_2015336LT.01000101-E0002>  2014 m. vasario 25 d. Europos
Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2015 m.
lapkričio 10 d. Tarybos pozicija, priimta per pirmąjį svarstymą (dar
nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2015 m. gruodžio 15 d. Europos
Parlamento pozicija.

(3) <#ntc3-L_2015336LT.01000101-E0003>  2008 m. spalio 22 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/95/EB valstybių narių teisės
aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 299, 2008 11 8,
p. 25
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2008:299:TOC>).

(4) <#ntc4-L_2015336LT.01000101-E0004>  2009 m. vasario 26 d. Tarybos
reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78,
2009 3 24, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2009:078:TOC>).

(5) <#ntc5-L_2015336LT.01000101-E0005>  2006 m. gruodžio 12 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/114/EB dėl klaidinančios ir
lyginamosios reklamos (OL L 376, 2006 12 27, p. 21
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2006:376:TOC>).

(6) <#ntc6-L_2015336LT.01000101-E0006>  2013 m. birželio 12 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 608/2013 dėl muitinės
atliekamo intelektinės nuosavybės teisių vykdymo užtikrinimo, kuriuo
panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1383/2003 (OL L 181,
2013 6 29, p. 15
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2013:181:TOC>).

(7) <#ntc7-L_2015336LT.01000101-E0007>  1995 m. spalio 24 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant
asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995 11
23, p. 31
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:1995:281:TOC>).

(8) <#ntc8-L_2015336LT.01000101-E0008>  2000 m. gruodžio 18 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos
Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo
tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:2001:008:TOC>).

(9) <#ntc9-L_2015336LT.01000101-E0009>  1988 m. gruodžio 21 d. Pirmoji
Tarybos direktyva 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su
prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989 2 11, p. 1
<http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/AUTO/?uri=OJ:L:1989:040:TOC>).

------------------------------------------------------------------------

PRIEDAS

Atitikties lentelė

Direktyva 2008/95/EB

	

Ši direktyva

1 straipsnis

	

1 straipsnis

—

	

2 straipsnis

2 straipsnis

	

3 straipsnis

3 straipsnio 1 dalies a–h punktai

	

4 straipsnio 1 dalies a–h punktai

—

	

4 straipsnio 1 dalies i– l punktai

3 straipsnio 2 dalies a–c punktai

	

4 straipsnio 3 dalies a–c punktai

3 straipsnio 2 dalies d punktas

	

4 straipsnio 2 dalis

3 straipsnio 3 dalies pirmas sakinys

	

4 straipsnio 4 dalies pirmas sakinys

—

	

4 straipsnio 4 dalies antras sakinys

3 straipsnio 3 dalies antras sakinys

	

4 straipsnio 5 dalis

3 straipsnio 4 dalis

	

—

4 straipsnio 1 ir 2 dalys

	

5 straipsnio 1 ir 2 dalys

4 straipsnio 3 dalis ir 4 dalies a punktas

	

5 straipsnio 3 dalies a punktas

—

	

5 straipsnio 3 dalies b punktas

—

	

5 straipsnio 3 dalies c punktas

4 straipsnio 4 dalies b ir c punktai

	

5 straipsnio 4 dalies a ir b punktai

4 straipsnio 4 dalies d–f punktai

	

—

4 straipsnio 4 dalies g punktas

	

5 straipsnio 4 dalies c punktas

4 straipsnio 5 ir 6 dalys

	

5 straipsnio 5 ir 6 dalys

—

	

8 straipsnis

5 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys

	

10 straipsnio 1 dalis

5 straipsnio 1 dalies antro sakinio įžanginė dalis

	

10 straipsnio 2 dalies sakinio įžanginė dalis

5 straipsnio 1 dalies a ir b punktai

	

10 straipsnio 2 dalies a ir b punktai

5 straipsnio 2 dalis

	

10 straipsnio 2 dalies c punktas

5 straipsnio 3 dalies a–c punktai

	

10 straipsnio 3 dalies a–c punktai

—

	

10 straipsnio 3 dalies d punktas

5 straipsnio 3 dalies d punktas

	

10 straipsnio 3 dalies e punktas

—

	

10 straipsnio 3 dalies f punktas

—

	

10 straipsnio 4 dalis

5 straipsnio 4 ir 5 dalys

	

10 straipsnio 5 ir 6 dalys

—

	

11 straipsnis

—

	

12 straipsnis

—

	

13 straipsnis

6 straipsnio 1 dalies a–c punktai

	

14 straipsnio 1 dalies a–c punktai ir 2 dalis

6 straipsnio 2 dalis

	

14 straipsnio 3 dalis

7 straipsnis

	

15 straipsnis

8 straipsnio 1 ir 2 dalys

	

25 straipsnio 1 ir 2 dalys

—

	

25 straipsnio 3–5 dalys

9 straipsnis

	

9 straipsnis

10 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

	

16 straipsnio 1 dalis

—

	

16 straipsnio 2–4 dalys

10 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

	

16 straipsnio 5 dalis

10 straipsnio 2 dalis

	

16 straipsnio 6 dalis

10 straipsnio 3 dalis

	

—

11 straipsnio 1 dalis

	

46 straipsnio 1–3 dalys

11 straipsnio 2 dalis

	

44 straipsnio 1 dalis

11 straipsnio 3 dalis

	

17 straipsnis

11 straipsnio 4 dalis

	

17 straipsnis, 44 straipsnio 2 dalis ir 46 straipsnio 4 dalis

—

	

18 straipsnis

12 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa

	

19 straipsnio 1 dalis

12 straipsnio 1 dalies antra pastraipa

	

19 straipsnio 2 dalis

12 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa

	

19 straipsnio 3 dalis

12 straipsnio 2 dalis

	

20 straipsnis

13 straipsnis

	

7 straipsnis ir 21 straipsnis

14 straipsnis

	

6 straipsnis

—

	

22–24 straipsniai

—

	

26 straipsnis

—

	

27 straipsnis

15 straipsnio 1 dalis

	

28 straipsnio 1 ir 3 dalys

15 straipsnio 2 dalis

	

28 straipsnio 4 dalis

—

	

28 straipsnio 2 ir 5 dalys

—

	

29 straipsnis–54 straipsnio 1 dalis

16 straipsnis

	

54 straipsnio 2 dalis

17 straipsnis

	

55 straipsnis

18 straipsnis

	

56 straipsnis

19 straipsnis

	

57 straipsnis

------------------------------------------------------------------------
